Досега в "Експанзията"...
Всички кораби внезапно спряха,
а сега се движим към сферата в центъра.
Всички кораби? - Клариса Мао. Мелба...
Опитва се да убие Джеймс Холдън.
Холдън! Кажи ми къде е!
Машината заклещи крака ми.
Стотици други из кораба са в същата ситуация.
Не можем да си позволим да загинем и двамата.
Лекарствата няма да помогнат без гравитация.
Обездвижени сме. - Тогава ще завъртим барабана.
Имам съобщение за всички кораби на това проклето място.
"Бегемотът" може да създава гравитация.
Доведете пострадалите тук, за да могат да оздравеят.
Холдън? - Видях нещо. Видение.
Какво видение? - Краят на всичко.
Експанзията
Сезон 3, Епизоди 12 и 13: "Обединение" и "Вратата на Абадон"
Превод: ksp21 subsunacs.net
Няма да стане. Натъпкана си с блокери.
Защо си тук?
Била си до Тили, когато спряхме. Могла си да я спасиш.
Това не е твоя работа. - Как може да не ти пука?
Убивала съм и по-свестни хора от Тили Фейгън.
Не трябваше да го правя.
Обзалагам се, че е била тя.
"Сонг Ун", фалшивото съобщение, всичко.
Опита се да ни убие. - Не ми пука за вас.
Направила го е заради Холдън. За да отмъсти за баща си.
Познавах хора като нея. Не можем да я оставим тук.
Ще я заведем на "Томас Принс". Там ще я затворят.
Няма да я водя на кораб на ООН.
А ти определено не можеш да се справиш с нея сама.
Много по-лесно е да я застрелям.
Не! Не.
Няма да я застреляш.
Ами ако я приспя с болкоуспокояващи?
Няма да усети нищо. - Не.
Няма да я убиваме.
Няма да е благодарна за милостта ти.
Не става въпрос за нея.
За нас го правим.
Все още всичко свети в червено.
Знам. Дай ми малко време...
Това поне направи нещо.
Антената работи. - Не се радвай много.
Все още не можем да предаваме. - Има сигнал от транспондерите.
Поне знаем къде са всички кораби. - Ами Холдън?
Камерите бяха насочени към станцията, когато стана всичко.
"Роси" може и да е видяла нещо. - Добре.
Да... Не мисля, че Холдън си е тръгнал сам.
Има обаче един марсиански скиф.
Сигурно е бил неподвижен, когато стана забавянето.
Или не по-бърз от хвърлен ключ.
Може би са взели Холдън.
Ето те. Прикачен е към "Бегемот".
Ако Холдън е бил на скифа, може да е при старите ти приятели.
До всички кораби в нужда. Добре дошли сте на "Бегемот".
Имаме гравитация и медицинско оборудване.
Екипажите ви също са добре дошли, особено медицинския персонал.
Всякакви лекарства и храна също са... - Мислех, че Дръмър е капитанът.
Беше. - Този канал ще остане отворен
за спасителни операции и друга полезна информация.
Ако не можем да изпратим съобщение, трябва да отида там.
Да се опитам да намеря Холдън. - Добре.
Ще използваме скафандрите.
Ще взема Еймъс и свещеника. - Пастор е.
Все едно.
Наоми, почакай. - Ще пазиш кораба, докато се върнем.
Не. Така няма да стане.
Трябва да отида. - Аз също.
Току-що си върнах семейството.
Целият отбор значи. - Целият отбор.
Аз съм Капитан Шандра Лукас от МКРФ "Аския".
Отговарям за операциите на оцелелите марсианци в Пръстена.
Вече не сме на "Шиусен". И Вие сте нова.
Опасявам се, че ситуацията ви се промени.
И вероятно не е по-добра.
Вече казах всичко на другия, искам да знам къде са приятелите ми.
Много хора загинаха.
Трябва да знаем какво стана на станцията.
Няма да кажа и дума, докато не разбера как е екипажът ми.
Джеймс Холдън. От плът и кръв.
Аз съм Клаес Ашфорд.
Чувал съм за теб.
Ти си един от боклукчиите на Андерсън Доус.
Нека поне се опитаме да запазим приличие, ако е възможно.
Кажи ми какво стана на станцията.
Значи сме на "Бегемот".
Искам да говоря с Наоми Нагата.
Още не. - Когато разбера
какво става с екипажа ми, тогава ще говоря.
Преговорите са в основата на всяка цивилизация.
Кажи ми всичко, което искам да знам, и ще те свържа с екипажа ти, става ли?
Вече казах всичко на марсианците. Нямаше полза.
Аз съм по-разбран от военните.
Ще ме помислиш за луд. - Не съм дошъл да те съдя.
Джоузеф Милър. Детективът от Церера.
Онзи, който умря на Ерос? - Яви ми се.
Каза ми да отида на станцията. - Какво? Явил ти се е мъртвец
и ти е казал да отидеш? Чуваш гласове?
Какво? Наистина ли го виждаш?
Искаш ли да чуеш останалата част или не?
Извини ме. Моля, продължи.
Милър ме заведе на станцията.
Показа ми разни неща. - Какви неща?
Картини.
Трудно е да се обясни. - Опитай се.
Сякаш видях цяла цивилизация, наведнъж.
Милиарди от тях.
Бяха странни, ярки съзнания. Не бяха хора.
Те ли са изпратили протомолекулата? - Те са я създали.
Създали са станцията. Това място.
Защо мъртвият ти приятел ще ти показва всичко това?
Грешали сме за протомолекулата. Не е оръжие.
Не е изпратена да ни убие. Опитвала се е да направи път.
Всички на Ерос умряха заради този път.
Не й пука за нас, ние сме просто мравуняци
на строителната площадка.
Сега, като е построила пръстена, се опитва да докладва.
Да... докладва за какво? На кого?
Няма значение. Всички, които биха могли да я чуят, са мъртви.
Не разбирам. - Нещо ги е погубило.
Опитала се е да го спре. Изгорила е цели слънчеви системи,
все едно е обгаряла рани.
Но не е имало ефект.
Намираме се в гробище.
Трябва да се махнем оттук и никога да не се връщаме.
Този човек вижда призраци. Полудял е.
Капитан Лукас, бих искала да изразя несъгласието си
членове на СВП да разпитват затворника.
Несъгласието ви е прието, но пострадалите се нуждаят от кораба.
За да оцелеем, трябва да си съдействаме.
Холдън не е луд. Когато бяхме на станцията,
тя му отвори вратата и го защити.
Каквото и да е това място, мисля, че той е свързан с него.
Той ще ни помогне ли да избягаме? - Да, ако може.
Това нещо има собствена цел, и не е на наша страна.
Не сме сигурни на чия страна е Холдън.
Хората ми ще осигурят място, където да бъде затворен и под наблюдение.
Добре. Ще позволите ли отрядът ми да остане на борда? Ще бъдат от полза.
Всички са добре дошли, но без оръжия.
Няма да ви дам бронята си. - Това са правилата на кораба.
Ако не искате да ги спазвате, може да напуснете.
На това скапано място, всички сме на една и съща страна.
Подчинете се.
Харари, сложи оборудването им в склада.
Там ще бъде на сигурно място.
Да, сър.
Хубав костюм.
Трябва да ви вкараме в кома. Ще се оправите по-бързо.
Само така ще съм още по-безполезна.
Добре съм. - Не сте добре.
Ако продължите да се движите, ще получите трайни увреждания.
Възстановяването на гръбначен мозък е деликатна процедура.
Хората ми умират.
А аз трябва да стоя тук и да бездействам?
Точно така, ако искате някога да се оправите.
Излез.
Капитане, не мога... - Излез!
Механични шини.
Командир Кунис, може ли за момент?
Чух, че отивате на "Бегемот". - Точно така.
Искам да дойда с Вас. - Не сте ранен, нито сте лекар.
Няма защо да идвате. - В капан сме,
всички ще умрем тук, а вие се занимавате със симптомите.
Сър... имам идея как да се измъкнем от тази каша.
"Бегемот" е проектиран като Ноев ковчег.
Трябва да може да изпраща съобщения от стотици светлинни години.
Това какво общо има... - Има изключително мощен лазер,
който вероятно ще пробие бариерата на Пръстена.
И ще можем да повикаме помощ?
Това не е магия, а физика. Заслужава си да опитаме.
Ще говоря с капитана на "Бегемот".
Корабите на МКРФ изпращат медикаменти, но и ние имаме проблеми като вас...
Комуникацията с ООН е по-бавна. Командването им е пострадало сериозно.
Все пак оценявам помощта ви. Благодаря, Капитане.
Капитане. - Какво има, Григори?
Много от медиците ни са мъртви. Половината оцелели са ранени.
Имаме 100 и още толкова, които се нуждаят от помощ.
Повече отколкото някога сме очаквали. - Ясно ми е.
Трябва да работим двойно повече, за да се грижим за вътрешните.
Мислите ли, че биха направили същото за нас?
Няма да върнем никого. - Кръвта свърши преди 4 часа.
Най-после, полезна информация.
Говори капитанът.
Всички от втора смяна да се явят при медицинските екипи
за задължително кръводаряване.
Направете го сега.
Тръгваме. - Вие не трябва да го правите.
И аз кървя като всички.
Това не е правилно.
Толкова мъртви и ранени, а този е невредим.
Както и ние.
Ниво 3, секция 12, коридор 50.
Колко са загиналите? - Броиш ли си ги?
Не говори със затворника. - Защитаваш ли го, Сержант?
Не съм... - Ти също млъкни.
Водим го в ареста, според нарежданията.
Сега всички да млъкнат.
Внимание: Четвърто ниво е затворено.
Само това ли носите? - Това е всичко, което имаме, хлапе.
Коя е сърдитата брюнетка?
Трябва да я заключите. Убила е много хора.
Има химичен блокер. Не трябва да го сваля.
Да, ще се погрижим. - Холдън тук ли е?
Слушай, лайно такова. Искам да говоря с Дръмър.
Капитан Ашфорд командва сега.
Оръжията ви остават при нас. - Това няма да стане.
Такива са правилата. - Е и?
Еймъс, моля те.
Не. - Моля те.
Познавам ги.
Добре. Всичко това към разпределителните екипи.
Вие вървете с тях. Ако видите доктори, помогнете им.
Няма да ходим никъде, докато не ми кажеш какво стана с Дръмър.
Не, ти идваш с мен. Арестувана си за дезертьорство.
Добре, върни ми оръжието. - Няма нищо. Очаквах го.
Ще се опитам да получа отговори.
Оттук.
Нагата. - Кученцето ти ми каза,
че съм арестувана. - Харари правилно е преценил,
че бих искал да те видя, ако се върнеш.
Какво стана с Дръмър? - Беше ранена.
Възстановява се от операцията. Спаси живота ми.
Както и аз нейния.
Очакваше, че е имало метеж. - Къде е Холдън?
Марсианците доведоха ли го? - Да, но не може да приема посетители.
Мисля, че станалото на станцията е повредило ума му,
но ще се грижим за него. - Искам да го видя.
Все още имаме проблеми със захранването.
Рано или късно ще спре и няма да се включи.
Не съм дошла да поправям кораба ти.
И когато това стане, всички тук ще се задушат.
Включително екипажа ти.
Джеймс Холдън и Дръмър. Всички ще умрем.
Ще разработя план да стабилизирам системата
и ще събера екипи, които да извършат ремонта.
Добре.
И след това, ще видя приятелите си.
Започвай тогава.
Ако опиташ нещо, ще получиш два в главата, ясно?
Здравей.
Аз съм Джим. За какво си тук?
Настройваме лазера на подходящата честота.
Използвайте точков код. - Добра идея.
Да, и ние имаме добри идеи понякога, землянино.
Имаме заряд. Включваме лазера... сега.
Лъчът не е достатъчно силен. Не минава през бариерата.
Само загря пръстена с няколко градуса.
Тук.
По дяволите. Очаквал ли си подобно нещо?
Вътрешни и поясници, рамо до рамо.
Мир... просто трябваше всички да сме на ръба на смъртта.
Да...
Аз съм Моника Стюърт, предавам по спасителния канал.
Видя ли, успели са. - Нова доставка жизненоважни запаси...
...както и необходимите ел. части, току-що пристигнаха от "Томас Принс".
Капитан Ашфорд моли всички, които имат технически опит,
да се свържат с екипажа му, за да помогнат със захранването...
Какво ти става, идеята е добра.
Трябва да хапна нещо.
Идваш ли? - Ще те настигна.
Благодаря ти. - Моля.
Така. Добре.
Доктор ли си? - Бях медицинска сестра.
Преди да стана пастор. Имам клиника в Санкт Петербург,
за социално слабите. Хората, които не са на базов доход.
Да, познавам такива. - Да.
Защо го правиш?
Защото трябва.
Мисля, че в това се състои живота ми.
Виждам какво трябва да се направи и го правя.
Аз също. - Да.
Какво, за първи път ли виждаш някой ранен?
Казаха ми, че си пострадала, но не очаквах...
Как си?
Гърбът ме боли, поне тази част от него, която усещам.
Много съжалявам... - Недей.
Ашфорд знае ли, че си се върнала?
От няколко часа поправям захранването на кораба.
Обзалагам се, че обожава да те командва.
Трябва ми една услуга.
Тази батерия не става.
Услуга?
Холдън е тук.
Станалото на станцията трябва да е свързано с всичко, което се случва.
Ако успея да говоря с него, може би ще ни помогне.
А аз си мислех, че си дошла да видиш как съм.
Разбира се, че е така.
Мога да го накарам да проработи.
Радвам се, че се върна.
Стана. Благодаря ти.
Мислиш ли, че той може да ни помогне да се измъкнем?
Не знам. Надявам се.
Помогни ми да го довърша,
и ще те заведа долу.
Забелязах нещо интересно и три други кораба потвърдиха данните ми.
Между нас и станцията има намалена активност на виртуалните частици.
Не знам какво значи това.
На квантово ниво, това значи... - Боже, просто ми кажете какво искате.
Искам да изпратим скиф между нас и станцията,
с ядрена бойна глава или претоварен реактор.
Искам да създадем много силна радиоактивна експлозия.
Последния път, когато нещо гръмна, станцията направи войник на парчета.
Звучи опасно.
Полето ще ограничи експлозията.
Няма опасност за нас и станцията, фотоните от взрива
може да повредят това, което ни спира. - Ще ни помогне ли това?
Честно казано, не знам. Поне ще разберем повече
за полето, което ни държи в плен. Поне е начало.
Нямаме много кораби... - Затова питам Вас, Капитан Ашфорд.
Трябва да има нещо на "Бегемот", което можем да използваме.
Нещо повредено, няма да лети много. - Докторе, прекалявате.
Трябват ни отговори, нали?
Това звучи като план как да ги намерим.
Ще потърсим нещо, което да използвате.
Благодаря ви.
Поемаме голям риск. - Мисля, че ситуацията го налага.
Всичко ще бъде наред. Докторе, това е Самюъл.
Има нужда от болкоуспокояващи.
Ако намериш някакви, дай му. Моите свършиха.
Да намеря? Какво имаш предвид?
Ще ми кажеш ли поне къде да търся?
Дръж се, Самюъл. Ей сега се връщам.
Къде отиде Алекс?
По дяволите, щях да го питам къде е кухнята.
Ще отида да си взема храна. Искаш ли?
Ще остана тук за малко.
Знаеш, че е мъртъв, нали?
Знам.
И все още се опитваш да му помогнеш?
Не. Аз просто...
...ще постоя до него.
Ще ти донеса храна.
Мислил ли си, че ще стигнем дотук? - Докъде?
Цял живот се борим с вътрешните за живота си,
а сега се опитваме да ги спасим.
Наистина е странно, нали? - Да.
Наглеждайте всички.
Да не би да се опитваш да ми кажеш нещо?
Някои от медикаментите в списъка липсват.
Може би някой краде.
Приключихме.
Шефе, трябва да чуеш тази история.
Лейтенант Диого Харари, СВП. - Какво съм направил?
Кого сложих да отговаря за запасите? - Мен, шефе.
Да. Липсва ли нещо? - Не знам.
Въпросът е прост.
Липсват ли запаси? - Не знам!
А кой по дяволите трябва да знае?
Поясници. Слушайте внимателно.
Хванати сме в мрачен капан и се борим за живота си.
Не се заблуждавайте. Всичко това е въпрос на оцеляване.
Всеки дъх е ценен.
Вършете си работата или лично ще ви изхвърля.
Изопачих истината.
Казах им, че съм твой пастор.
Дошла си на грешното място. Не искам да говоря за това.
За какво? - Бог.
Любов. Прошка.
И аз не искам да говоря за тези неща.
Всъщност, не искам да говоря с теб. Наистина.
Просто исках да постоя тук замалко.
Мислех си, че ще ми помогне. - Не искам да ти помагам.
Не искаше да помогнеш и на Тили. Забавно е, нали?
Изби толкова хора, а аз ти натяквам, че не си спасила някого.
Мислех, че ако дойда тук и те погледна в очите...
...бих могла да те видя като човешко същество.
Защо ти пука? - Не ми пука.
Това е странното.
Опитвам се да мисля за всички. Изморително е.
Когато Еймъс предложи да те убие...
Исках да му позволя.
Защо го спря?
Продължавам да се опитвам да те оправдая.
Мисля си... "Баща й е бил лош човек, но много хора имат лоши родители."
Или пък: "Очевидно е човек с тежко минало,
но в същото време,
кой не е?"
Затова вече си мисля "Дали няма мозъчен тумор?"
Имаш ли тумор в мозъка?
Не.
Не беше милост.
Беше... суета.
Не исках да повярвам, че съм способна да искам отмъщение.
Искаш прошката ми ли? - Не.
Ти си страхливка.
Трябваше да го оставиш да ме убие.
Няма да се отървеш така лесно.
Почти стигнахте. - Радвам се.
Скапаният скиф едва се движи.
А бомбата? - Готова е за детонация.
Добре, стига толкова.
Направете го.
Определено стана нещо.
Все още не се движим. - Но полето се промени.
Енергията от взрива със сигурност имаше ефект.
Ще отнеме време да го анализираме.
Само това ни остана.
Взривихме атомна бомба.
Извънземното даже не забеляза.
Капитане. - Игън.
Радвам се да ви видя на... крака. - И аз се радвам да те видя.
Отвори вратата. - Съжалявам, шефе, не мога.
Не трябва да го оставям сам. - Няма да е сам.
Позволиха ми да се свържа с "Роси". Никой не отговори.
Свалих момчетата от кораба. Всички са добре.
Сега са тук. - Страхувах се, че съм ви убил.
Не си.
Не мисля, че това, което става е по твоя вина.
Не ми казват нищо. Очевидно ситуацията е зле.
Лимитът на скоростта се промени.
Радвам се, че си тук с мен.
Не трябваше да тръгвам.
Дойдох с причина.
Ако идваш да ме питаш как да се измъкнем, нямам никаква идея.
Момчетата казаха, че си говорил с Милър?
Видях го.
Както виждам теб в момента.
Той ми каза за лимита.
Спаси живота ни, когато стреляха по нас.
Опитах се да ги спра. - Той ми каза да отида на станцията.
Видях ужасни неща.
Видях създанията, които са построили Пръстена.
Какво е станало с тях. Всичко се случи в главата ми.
Не можех да го спра. - Вече е минало.
Трябва да значи нещо.
Иначе всички тези хора са умрели за нищо.
Милър какво ти казва сега?
Не съм го виждал след станцията.
Не съм оставал насаме.
Но все още нищо. - Добре.
Не си виновен за всичко това. - Напротив.
То говори само с мен. С никой друг.
Не искам да е така, но е факт.
Трябва да разбера какво иска. Единствено аз мога.
Това ще те съсипе. - Няма значение.
Трябва да го направя.
Изглежда взрива е променил поведението на станцията.
Това беше целта, нали?
Но не повлия на полето, което ни държи тук.
Сега станцията генерира магнитни импулси,
като огромно електромагнитно оръдие, което се готви за стрелба.
Импулсите са насочени към Пръстена.
"Изгаряли са цели слънчеви системи, сякаш се опитват да обгорят рана.
Какво беше това?
Нищо, един луд ми го каза преди време.
Знаем ли колко ще продължи това?
Импулсите стават все по-силни и чести.
Остават около седем часа, преди да станат постоянен сигнал.
Каквото и да предстои, ще се случи тогава.
Това е официалната информация:
Детонацията на скифа е предизвикана, като част от някакъв експеримент.
Все още няма информация относно новата активност на станцията.
Свързах се с източници в ООН, МКРФ и СВП, всички казват едно и също:
"Бъдете спокойни и имайте търпение докато анализираме данните".
Анонимен източник твърди, че активността на станцията се усилва
и изглежда, че това влияе и на Пръстена.
Дойдохме тук, мислейки че разбираме правилата,
тогава те се промениха и много от нас загинаха.
Сега правилата отново се променят. Казват ни да останем спокойни.
Добре. Нямаме друг избор.
Но с мен има много уплашени хора,
и се надявам скоро да получим отговори.
Аз съм Моника Стюърт, на "Бегемот".
Какво значи това според теб?
Нямам представа.
Ритнахме кошера, сега със сигурност знаем, че е пълен със стършели.
Спрелите ни кораби не бяха ли достатъчно доказателство?
Да, че станцията се защитава, но че представлява опасност
за животите на всички наоколо?
Не. Но вече знаем, че е така.
Холдън ми каза, че на станцията видял как други пръстени са използвани
за изпепеляването на цели слънчеви системи.
Според него станцията го е направила, за да спре някаква заплаха.
Когато детонирахме бомбата, ние станахме тази заплаха.
И не само корабите ни, но всички. Цялото човечество.
И от двете страни на Пръстена.
Боже Господи.
Не, радвам се, че взривихме бомбата.
Показа ни какво всъщност е станцията и че все още имаме време за действие.
Какво предлагате?
Един от войниците ви е унищожил част от станцията, преди да го убие.
Сега знаем, че не е неуязвима. - Искате да се опитаме да я взривим?
Имаме много бойни глави, които можем да...
Да, идеята е интересна, но при такава атака, системата ни все още
ще бъде свързана с това място чрез Пръстена.
И така станцията ще продължи да представлява опасност.
Пръстенът е единственият ни път към дома.
Ще отнеме месеци на някой скиф да занесе бомба дотам.
Когато излезете все още виждате, нали така?
Фотоните продължават да се движат със скоростта на светлината.
Лимитът не им влияе.
Значи ще използваме лазер?
Лазерът на "Бегемот" е най-мощният по рода си.
Предлагам да го подсилим и с него да разрежем Пръстена,
да го унищожим и да изолираме станцията от домовете си.
И да останем тук завинаги.
Никой от другата страна няма да разбере какво сме направили.
Но ще сме спасили човечеството.
Нелоша смърт.
Длъжник си ми.
Послушах те.
Направих всичко, което поиска.
Сега аз имам нужда от теб, Милър.
Ако изобщо смяташ да се върнеш, сега е моментът.
Все още не разбирам какво виждаш в него.
Хайде, Милър, отговори ми.
Моля те.
Събери всички на палубата, идвам след малко.
Григори. Искам да знам състоянието на захранващата мрежа.
И веднага ми доведи Нагата. - Да, Капитане.
Сержант. - Дойдох, както наредихте.
Ела с мен. Ще ни трябва план за сигурността на командната зала
и запазване на реда в "Бегемот". - Има ли заплаха?
Наречи го застраховка.
Дай ми списък с нужните хора и оборудване, и бъдете готови до час.
Сър? Би било добре да знаем от какво се защитаваме.
Мога ли да разчитам на теб? - Да, сър.
Крайно време беше.
Какво по дяволите става със станцията? Това по моя вина ли е?
Бомба ли ме накара да задействам?
Откъде да знам защо са го направили?
Заключен съм от последния път, когато те видях.
"Хлапета с ножове се блъскат?"
Какво по дяволите значи това?
Добре.
Това не звучи добре.
И как да го направим?
Да. Добре.
Ясно.
Знам как да се измъкнем.
Ашфорд. - Дръмър е.
Камина. Радвам се да чуя гласа ти.
Радвам се, че все още имам такъв. Тъкмо щях да идвам.
Говорих с Холдън. Казва, че знае как да ни измъкне.
Значи си с Холдън. Последно като те видях, дори не можеше да ходиш.
Да, Наоми ми помогна. - Значи и тя е там.
Къде сте? В ареста? - Дръмър все още е капитанът.
Да.
Какво ти каза Холдън?
Мисли, че може да убеди станцията, че не сме заплаха.
Станцията изби хиляди от нас без причина.
Не ние сме заплахата. Но Холдън може и да е.
Трябва да говорим лице в лице.
Съгласна съм. Идвам след малко.
Доведи ми ги. И не позволявай никой да те спре.
Да, шефе.
Игън. Дай ми оръжието си. - Разбира се, шефе.
Ашфорд идва за нас. Няма да ни позволи да го направим.
Можем да те вържем, ако искаш. - Няма да разберат, че си ни помогнал.
Няма нужда. С вас съм още от Ерос, Ганимед. И той е един от нас.
Станцията преценява дали сме заплаха. - И ако реши, че сме?
Превърна един пехотинец в червен прах, така че, нещо такова.
Милър каза ли ти как да не станем на прах?
Ако убедим станцията, че не сме заплаха, той ще я убеди да ни пусне.
Как ще го направим? - Когато взривихме онзи скиф
станцията е решила, че реакторите ни са бомби. Трябва да спрем
всички реактори във флотилията. - Само това?
Или да я оставим да ни направи на безопасен прах.
Какво ти трябва от нас? - Намерете Моника и Коен
и им кажете всичко това. Те ще го съобщят по канала.
Когато започне предаването, Ашфорд ще се опита да ви спре.
Изпращам подстанция, откъдето ще имате достъп до предавателя на "Бегемот".
Няма да могат да ви прекъснат.
Веднага щом влезем, ще знаят къде сме. - Знам.
Ще изпрати хора след вас. - Трябват ни оръжия.
Ще ви дам код за достъп до оръжеен склад на вашето ниво.
Виж... Да кажем на всички тези уплашени хора да угасят лампите...
Няма да е никак лесно.
Трябва да измислите начин да ги убедите.
Ние ще имаме достатъчно проблеми със спирането на "Бегемот".
Въпреки всичко се радвам, че се върна.
Успех, Капитане.
И на вас.
Трябва да дойдеш с нас. - Пациентите имат нужда от мен.
Нищо, което правиш тук, няма значение.
Не съм съгласна. - Ако не убедим
голяма група хора да направят нещо, което няма да искат, всички ще умрем.
Капитане, Холдън е избягал. С Дръмър и Нагата.
Никой не знае къде са. - Открийте ги!
Работя по въпроса, шефе. Разчитайте на мен.
Трябва му лекар!
Колко време ни струва това?
Работата е много, работниците не стигат.
Бързат, правят грешки и стават злополуки.
Тогава доведете още хора, които знаят какво правят.
Шефе, пренасочваме захранването от реактора директно към лазера.
Наистина ли ще изпращаме съобщение?
Не. Станцията уби много от нас, и се опитват да убият още.
Време е да отвърнем.
Ще доведа още хора.
Откакто Ашфорд пое командването, охраната на "Бегемот" се увеличи.
Техниците правят модификации по захранването из целия кораб,
но никой не казва за какво са...
Трябва да направиш нещо за нас.
Каквото и да е, отговорът е не.
Защо сте с оръжия? - Оръжейното ни беше по път.
Къде е Коен? Ще ни трябва техник. - Коен е мъртъв.
Беше срязан на две, докато влизаше в "Шиусен", заради теб.
Разбирам, разстроена си... - Майната ти, върни ми камерата,
имам работа... - Ядосана си, разбрах.
Искаш да се чувствам зле. Искаш да се чувствам виновен заради Коен.
Но няма да стане, никога. Така че да спрем с глупостите,
ела и ни помогни. Да ви помогна с какво?
Станцията ще ни унищожи. Ще убие всички.
Холдън знае как да я спре. Искаш отговори. Ние ги имаме.
И те ще спасят животи. Трябва да ги разпространиш.
Трябваше да започнете с това.
Не трябва да пускаш никого в контролната зала на реактора.
Долу имаш ли някой верен? - Да, Капитане.
Познавам няколко човека.
Всеки план бива разкрит от врага.
Съжалявам, че те отблъснах.
Загубихме толкова време. - Не си ме отблъснал.
И никога повече няма да те оставя.
Заедно до края.
Само ти ли си? - Тук само аз съм на пост, шефе.
Контролната зала е натам.
Колко време ще отнеме да спрем реактора?
За безопасно изключване, поне 20 минути.
След това, можем да изключим захранването, когато решим.
Махнете се от панелите, веднага!
Това е. Можеш ли да се включиш тук? - Мисля, че да. Дай ми минута.
Алекс. - Да.
Помогни й. Аз ще пазя коридора.
Добре.
Така. Да го свържем.
Какво ще направи Ашфорд, когато разбере какво правим?
Той е пират. Познай.
По-рано не ми даде да убия Мелба. Сега нямам време за това.
Ако някой се опита да ни спре, ще го убия.
Защото трябва.
Така е.
Мислиш ли, че ще умрем тук?
Много повече от нас са.
Оставих доста хора, за да дойда тук.
Ако умрем, няма да мога да им обясня защо съм ги оставила.
Какво мислех, че ще постигна. Оставих много неща неказани.
Всеки оставя недовършени дела.
Това е смъртта.
Ами ти?
Няма да успея да застрелям този задник, Ашфорд.
Защо го мразиш?
Не съм го срещал. - Искаш да убиеш някой,
когото дори не познаваш, само защото не е на твоя страна?
Той изпраща хора да ме убият, така че...
Няма причина да се мразим.
Всички тук мислят, че правят каквото трябва.
Всички там мислят, че правят каквото трябва.
Ако се измъкнем, трябва да открием начин да се разбираме,
да обясним решенията, които сме взели.
Само така ще се отървем от омразата.
Омразата е тежест.
Не трябва да я носиш с теб.
Няма да позволя някой да те нарани.
Включват се към предавателя. Излъчването трябва да започне скоро.
Веднага щом другите угаснат, трябва да дръпнем шалтера.
Ще бъдем готови.
Как си?
Благодаря, че ми повярва.
Не съм тук заради теб. Наоми смята, че си прав.
Би умряла за теб. Тук съм, за да го предотвратя.
Ти, тук. Ти, тук.
Ти, със сертификата, ето там.
Ти там, обличай костюма. Отиваш отвън.
Реакторен контрол, обадете се.
По дяволите! - Какъв е проблемът?
Реакторът дава предупреждение. Някой го подготвя за изключване.
По чие нареждане? - Нямам представа.
Звънях на контролната зала. Няма отговор.
Харари! При реактора са.
Какво по дяволите е това? - Проблем ли има?
Някой пренасочва цялото захранване към комуникационния лазер.
Искаха да пратят съобщение. Може би ще опитат пак с повече мощност.
След като станцията се зарежда, какъв е смисълът да...
Опитват се да унищожат пръстена.
Ще свърши ли работа? - Няма да има значение.
Лазерният удар е директна атака. Ще потвърди, че сме заплаха
и станцията ще избие всички и от двете страни на Пръстена.
Ашфорд! Знаем какво се опитваш да направиш.
Не можеш да унищожиш Пръстена.
Вече не командваш този кораб.
Не го прави. Има начин да спасим всички!
Не е там въпросът.
Дори станцията да не ни убие, други ще влязат в Пръстена.
Такава е природата ни. Няма да можем да устоим.
Всеки, който е имал дете разбира, че е негов дълг
да остави света след себе си по-добър.
Дори всички да оцелеем, оставяме бомба със закъснител.
Рано или късно, някой ще я активира.
Ако Холдън е прав, ти ще си този, който ще я активира.
Камина, ти си истински поясник.
Спаси живота ми, защото си готова да умреш за общото благо.
Все още съм.
Побързайте.
Връщайте се на работа.
Предаваме ли? - Почти сме готови.
Аз съм Моника Стюърт, имам важно съобщение
за всички във флотилията.
Тук съм с Ана Воловодов. Някои от вас я познават.
Имаше ключова роля в разкриването на предателя Ерънрайт в ООН,
и помогна да спрем войната. Моля да я изслушате.
Животите ни зависят от това. - Разбирам как всички вие...
...се чувствате в момента. Изпитвате страх.
Станцията прави нещо, което не разбирате.
И никой не иска да отговори на въпросите ви.
Но аз ще го направя.
Станцията реагира така, защото ни смята за заплаха.
Мисли, че корабите ни са бомби, като скифа, който взривихме.
Зарежда се, за да се защити. Но можем да я спрем.
Трябва да изключим...
...всеки реактор, на всички кораби.
Така ще демонстрираме, че не сме заплаха.
И станцията ще ни пусне.
Сега е моментът... - Казах ти да спреш предаването!
Не мога, шефе. Сигурно са се включили в някоя подстанция.
Ще спра звука. - Вярно ли е това, което казва?
Нямам време за спорове.
Ако има шанс, трябва да опитаме.
Няма да умрем тук.
Казах...
Времето ни свършва, хора.
Ако се забавим, ще загубим възможността да елиминираме
тази заплаха към нашите домове и семейства.
Знаем какво трябва да се направи.
Някой друг иска ли да спори с мен?
Това излъчване бързо ще изкара нещата извън контрол.
Войниците ми ще се погрижат.
Дрейпър, вие сте. Вземете броните си.
Скапани крадливи поясници. - Не ни трябва броня.
Вземете каквото ви трябва и да тръгваме.
Разбрано, Сержант.
Колко още остава?
Настроих реактора да се изключи веднага щом спре захранването.
Ще отнеме известно време докато убедят всички да...
Към шлюза!
Стрелбата забранена. Изисква оторизация.
По дяволите!
Накъде води това? - Към външния асансьор.
Свързан е директно с командната зала.
Мамка му! Изключили са го!
Ако се качим, може би ще успеем да спрем Ашфорд.
Можеш ли да продължиш? - Майната му.
Няма да ме оставите тук.
Обличай се!
Чувствам се сякаш сме в къща, обладана от духове,
а аз ви карам да угасите светлините.
Времената са мрачни.
Моля ви да бъдете смели заедно с мен.
Разбирам, че е...
Нали не позволяваха оръжия на "Бегемот".
Говори Сержант Роберта Дрейпър, Марсианска Пехота!
Прекратете излъчването, оставете оръжията и излезте с вдигнати ръце!
Боби? - Алекс?
Боже.
Искам пълен контрол над лазера на моя панел, ясно?
Да, шефе.
По този кабел върви ток. Дръж го настрани.
Съжалявам.
Добре ли си? - Малко съм замаяна,
от химичния блокер е.
Ти... ти си тази, която се опита да убие Холдън.
Беше в ареста, нали? Какво правиш тук?
Доведоха ме. Обучен електротехник съм.
Ако махна блокера, ще ти помогне ли да се съсредоточиш?
Мислите ли, че едно наистина добро дело в края на нечий живот,
може да изкупи всички негови лоши постъпки?
Иска ми се да вярвам, че е така. Да.
Поне се надявам.
Какво по дяволите правите тук? Свалете оръжията си.
Няма да стане. Ана, продължавай да говориш.
Кажи им как се чувстваш.
Аз... разбирам, какво значи да се бориш за нещо.
Имам богат опит. Но също така съм виждала как се превръща в омраза.
Алекс, чуй ме! Трябва да се предадете веднага!
Ако ни накарате да влезем, някой ще пострада!
Добре! - Да не си посмял.
Свалям оръжието си!
Излизам!
Просто искам да говорим!
Добре! - Печелят време.
Защо постоянно защитаваш тези задници?
Не ми пука, че ти е приятелка.
Ако се опита да ни спре, ще я убия.
И аз се страхувам, но се опитвам да не позволя на страха ми...
Не искам да те нараня. Не ме принуждавай.
Всъщност се опитвам да те предпазя от Еймъс.
Излъчването ви създава паника, трябва да спре.
Няма да стане, Сержант. Холдън каза, че станцията ще ни изтреби,
ако не направим това незабавно.
Бях с него там.
Направи му нещо.
Дори не съм сигурна, че е същият Холдън.
Търчи наоколо, рискува живота си, опитвайки се да спаси всички. Той е.
Застреляй ги!
Спрете огъня! По дяволите, спрете!
Не стреляй!
Алекс? - Добре съм.
Добре съм.
Колко още?
Чисто е.
Мамка му.
Оставете оръжията си тук.
Сержант, добре ли си? Сержант! Простреляна е.
Ще пратят още хора, така че каквото и да правите, побързайте.
Какво правиш? - Не спирай, ще те настигнем.
Няма начин да ги изпреварим.
Ти продължавай. Мога да се справя с Диого Харари.
Не, не можеш. - Дай ми гранатите.
Съжалявам, че се опитах да ви убия. - Няма нужда да...
Кажи на Наоми, че съм се извинила.
Ще й кажа.
Какво става?
Дръмър?
Все още имаме шанс, но трябва да го направим заедно,
и трябва да действаме веднага.
Докторе, сега не е моментът.
Командире, изслушайте ме. Мисля, че вината е наша.
Моя.
Ако Ашфорд е прав, няма значение дали ще изключим "Принца'.
Но ако греши, не трябва ли поне да опитаме?
Дръмър? Дръмър!
Моля те кажи ми, че не съм ударила и теб.
Сега знам защо не ти трябва оръжие.
Добър номер.
Добре ли си? - Ще живея.
Мисля, че е по-добре да продължите без мен.
Капитане! "Томас Принс" се изключи.
Всички реактори са спрени. На другите кораби също.
Какво става с проклетия лазер?
Почти е готов. Проверявам буфера.
Буферът е добре. - Управлението към мен.
Прихвани целта. - Да, шефе.
Лазерът се зарежда.
Готово. - Стреляме.
Какво стана? - Пропуснахме.
Изкривен е. - Как?
Може би повреда от спирането. Компенсираме.
Трябва да стреляме пак! Сега!
Времето ни изтича, продължавай.
Не съм сигурна колко още ще можем да продължим.
Прихванахме ли Пръстена? - Почти!
Обичам те.
Не сме въоръжени!
Не стреляйте!
Излизаме!
Знам. Опитваш се да спасиш животи.
Аз също!
Сега сме на ръба, защото продължаваме да реагираме на неща,
които не разбираме!
Уплашени сме, ранени,
прибягваме към насилие, защото не виждаме друг изход.
Но не може ли поне веднъж да опитаме нещо друго?
Ашфорд, познаваш ме! Отдавна спрях да следвам фанатици.
Застреляйте ги.
Мисля, че проработи.
Не беше честен с мен, Милър.
Има нещо, което не ми казваш.
Така ли?
След всичката смърт и страдание, щракваш копчето и сме свободни.
Просто така. Добър опит.
Мисля, че още от началото се опитваш да отвориш другите пръстени.
Това е бил планът. Сега искам да знам дали ние,
човечеството, част ли сме от този план?
Не вярвам, че си го направил от добрина.
Целта не е била да ни помогнеш.
Знаем какво ни разделя.
Какво мразим.
Тези неща не изчезнаха като ни освободи.
Разшири границите ни.
От другата страна на тези пръстени има 1,300 слънчеви системи.
Знаеш какво ще направим.
Няма да устоим.
Ще бъде поредната кървава треска за злато.
Дали се страхувам? Да, и още как.
И мисля, че знаеш защо.
Когато ме свърза със станцията, видях нещо.
Цивилизацията, която е създала пръстените я няма. Изтребена е.
Какво би могло да ги избие? - И аз това бих искал да разбера.
Ще ми трябва превоз.
Превод: ksp21 subsunacs.net