Ако имате време и кураж,
мога да ви разкажа една история.
История за магии и вещици,
за приключения и чудовища.
История за доброто и злото.
Но не се заблуждавайте.
Това не е вълшебна приказка
и няма щастлив край.
В ИЗГУБЕНИТЕ ЗЕМИ
Светът, който познавате го няма.
Беше погълнат в пламъците на Великата война много отдавна,
когато от небето валеше смърт.
Останаха само Изгубените земи,
пълни със сбъркани същества, които обитават сенките.
Това, което остана от човечеството се подслони в един-единствен град.
Преди много време тайнствена вещица с име
Сивата Алис, се появи от Изгубените земи.
Това е разказ за нашето запознанство,
и как тя спаси и двама ни.
Спрете работа!
Това ще бъде пример за всички.
Никой не трябва да се опълчва срещу църквата.
Говори се, че от Сивата Алис можеш да си купиш всичко,
което пожелаеш,
но по-добре да не го правиш.
И въпреки всичко хората търсят помощта ти.
Те са невежи, необразовани.
Някои от тях са бедни, други богати, но всички са отчаяни.
На никого не отказвам.
Знаеш ли какво казва църквата за такива като теб?
Със сигурност ще ми кажеш.
Казват, че идваш от дявола,
и наш дълг е да те унищожим.
В името на Повелителя, владетел на Града под планините,
аз, първосвещеник на вярата, осъждам теб, Алис,
на смърт чрез обесване.
Покай се, жено.
Какво ми става?
Не може да ти се вярва. Станал си роб на вещицата.
Заловете я.
След мен. - Да, госпожо.
Покажи се, вещице.
Направи го.
Вещица!
Ще те намеря
и ще гориш в ада.
Ще гориш в ада, вещице!
Вещицата, която не обесиха. - Вещицата, която не обесиха.
Вещицата, която не обесиха.
Ако мъж иска да направи засада на друг,
това е перфектното място.
Да скочи върху него, докато очите му още не са свикнали с мрака.
Може да доведе трима, четирима приятели,
за да е сигурен, че ще свърши работата.
Никога не се е получавало с това,
а тези не познават провал.
Сивата Алис. - Стъпките ми ли познаваш?
Не. Добрината ти.
Градът от ден на ден става все по-лош,
но ти винаги си била много щедра.
Още откакто бях дете.
Само към теб.
Никога не си искала нищо от мен.
Странно.
Гласът ти звучи така, както когато бях млада,
но ти би трябвало да си стара като мен.
По-стара съм.
Много по-стара.
Аз съм Джерайс. - Капитан по надзора.
Идваш от името на Повелителя, или кралицата му?
Какво те води тук, при такава като мен?
Говори се, че срещу подходяща цена изпълняваш желания.
Какво искаш да купиш?
Оставете ни.
Не съм сигурен, че е уместно.
Някои казват, че си дошла от Изгубените земи
и познаваш съществата, които живеят там.
Мрачни, неестествени същества.
Това ли искаш от мен? Да ти разказвам приказки?
Искам с твоята сила да се превърна в звяр, Алис.
Да съм повече от човек. Шокирана ли си?
Прекалено много съм видяла, за да се шокирам така лесно.
Можеш ли да ми продадеш тайната на сменящата се форма?
Във вълк.
Сигурна ли си, че това искаш?
Може да не си доволна от това, което ще получиш.
Ти не бери грижа. - Принудена съм да помогна,
но предупреждавам всеки, който идва. - Аз не съм всеки.
Ще приемеш ли предложението ми?
На никого не отказвам. Ще наема ловец.
Ще намерим сменящия формата си и ще вземем силата му.
Дай ми време до пълнолуние
и ще ти донеса желаното.
Къде ще ходиш?
В Изгубените земи.
6 дни до пълнолуние
Какво има, Джерайс?
На никого ли не отказваш? - На никого.
Тогава приеми това като заплащане. Искам да купя нещо.
От много поколения този часовник е в семейството ми.
Той е най-ценното ми притежание. - Какво е желанието ти?
Да я провалиш.
Надзорниците са се клели във вярност,
а ти предаваш кралицата. - Лоялен съм.
По-добре от нея самата знам какво ще е добро за нея.
Силата, която иска ще я унищожи.
Искам само да помогна. - Лъжеш, Джерайс.
Вониш на ревност.
Няма да споря с теб.
Ако няма да ми продаваш ще си тръгна.
На никого не отказвам.
Ще получиш каквото поиска.
Съжалявам. - Какво искаш?
Помогни ми.
Проклятие. Пак ли се напика?
Не можа ли да удариш звънеца,
отвратителен дърт глупак?
Могъщият Повелител.
Трудно е за вярване, че си изградил това и още се страхуват от теб.
Ти си само едно мръсно прасе,
както всички мъже.
Кралице?
Всички мъже, с изключение на един.
Не си тръгвай още. - Трябва да тръгна, преди да ме видят.
Не мога да остана тук.
Връщай се бързо. Моля те.
Ще се върна... може би.
Спри, в името на Повелителя.
Какво правиш тук? - Колкото по-силен е духът,
толкова по-слаби са сетивата.
Идваш с нас.
Спри!
Беше наполовина пълно.
Чух, че си ловец и пътуваш из Изгубените земи.
Ще си ми от полза.
Дойдох да играя карти, а не да дрънкам.
Залагам всичко.
Сега готов ли си да поговорим?
Как се казваш? - Бойс.
Търся водач. Някой, който познава Изгубените земи.
Скъпо взимам. - Имам пари.
Знам. Повечето са мои. - Заслужаваш ли си парите?
Ако не ги заслужавах щеше ли да говориш с мен?
Изгубените земи не са място за градски чеда.
Защо? - Защото те са слаби.
Изглеждам ли ти слаба?
Виж.
Извън стените на града законите на града, на хората,
дори на природата са неприложими.
Затова, за която и да се мислиш
там, отвън, просто ще си пречка.
Да сключим сделка. Ако някога те забавя
имаш разрешението ми да ме зарежеш.
И аз така ще постъпя с теб.
Защо искаш да напуснеш града?
Търся мъж, който може да се превръща в звяр.
Всички мъже са зверове.
Но не всички са чудовища.
Търсиш променящ формата си.
Да, трябва да го убия, за да взема силата му.
Чувал съм за такъв.
Какво знаеш за него?
Наричат го Сардор, Великият вълк.
Къде живее този Сардор?
В място, наречено Реката на черепите.
Това е целта ми.
Малко хора пътуват натам. Никой не се е върнал.
Води ме...
и това може да стане твое.
Чувал съм за тях, но никога не съм виждал.
Ще го взема, както заедно с парите, които открадна от мен.
Ще ги получиш щом стигна до Реката на черепите.
Твои приятели ли са? - Нямам много приятели.
Аз също.
Оръжие!
Намерете ги.
Тази кучка уби змията ми!
Никой не трябва да се опълчва на църквата.
Църквата защитава мира
в града със законите си.
Църквата всява страх в сърцата на безбожните.
Църквата държи далеч злото
от Изгубените земи.
Ние сме инструменти на Бог,
донесени на земята, за да ви защитават от такова зло.
Заловете грешниците, еретиците и вещиците.
Доведете ги при мен и ще бъдете възнаградени.
Сивата Алис и един мъж.
Заедно напуснаха града.
Хората вече нямат респект към нас.
"Вещицата, която не обесиха."
Сивата Алис стана символ на неподчинението им.
Остави те жива на кръста, за да ни унижи.
Тази жена трябва да умре.
Има още нещо.
Какво е това? - Кажи му.
Кажи му.
Мъж и жена дойдоха да се видят с нея.
Чух имената им.
Бяха Джерайс и кралицата.
Ако кралицата общува с еретик,
това ще е нейното падение.
Нека вещицата да направи пълни самопризнания, преди да увисне.
Никакви грешки.
Не става.
Не съм виждала мъж толкова да тъжи за змия.
Не тъжа, просто...
Беше страхотна змия. Това е.
Ето. Иглата беше изкривена. Сега би трябвало да работи,
поне докато не пребиваш хората с оръжието си.
Умен мъж може да реши да убие клиента си по пътя
и по-рано да си получи парите.
Но досега никой не ме е обвинявал, че съм умен.
5 дни до пълнолуние
Търговски пункт
Мястото е на Рос. Той и сестра му Мара са мои стари приятели.
Дали?
Здравей, Рос.
Радвам се да те видя.
Мара също.
Топло посрещане както винаги. - Доста време мина.
Изглеждаш по-спокоен. Градът добре се отнася към теб.
Жените също. Обзалагам се.
Запознайте се със спътничката ми. Сивата Алис.
Добре дошла. Приятелите на Бойс са и наши приятели.
Силата, която искам от Сартор ще е най-голяма в леговището му.
Колко остава до Реката на черепите?
Седмица, или по-дълго. - Искам го, когато е вълк.
Трябва да сме там преди пълнолуние.
Няма да е лесно. - Ако беше ти нямаше да ми трябваш.
Единственият начин е да следваме железопътната линия.
Тунелите минават под планините.
Опасно е, но ще спестим ден или два.
Да. - Трябва ти още пиене.
Винаги се радва да ме види.
Тук е голяма скука. - Значи извади късмет.
Коя е жената
с която пътуваш?
Не е твоя грижа.
Харесваш ли я?
Не по начина, по който харесвам теб.
Пак ли ще мине година преди отново да те видя?
Ако още съм жив.
Една година е ужасно много време в Изгубените земи.
Ти идваш и си отиваш.
Не знам нищо за теб. - Какво искаш да знаеш?
Чувствал ли си се самотен?
Аз да.
Нека ти кажа нещо за самотата.
Помисли си за дете...
някъде там, в мрака. Уплашено.
Пребиват родителите му до смърт...
пред очите му.
Момчето пътува из пустошта,
криейки се от престъпници и нападатели през деня,
и създанията и духовете през нощта.
И така, докато един ден не се превръща в мъж,
на когото сърцето и умът му са закоравели.
Продължава да пътува мълчаливо.
Уплашен е да се сближи с някого от страх да не го загуби.
Това е самота.
И това момче си ти.
Не. Не, по дяволите. Разбира се, че не.
В живота си не съм пролял и една сълза.
Наистина не знаеш нищо за мен.
4 дни до пълнолуние
Тези са последните приятелски лица, които виждаме.
Сега пред нас са само Изгубените земи.
Какво правиш тук?
Моля се за скорошното завръщане на Повелителя.
Патриарх, влак препълнен с ваши служители напусна града.
Кой позволи това? - Аз.
Накъде тръгнаха? - Да заловят вещицата Сивата Алис.
Издирваме я заради ерес. - Хората ви са нужни тук.
По улиците расте безпокойство. Така сме уязвими, Патриарх.
Наказанието за магьосничество е смърт.
И за тях и са всички свързани с тях.
Не му пука нито за нея, нито какво прави.
Защо така? - Не ме разпитвай.
Говоря от името на Повелителя. - Прости ми.
Права си. Времената са опасни.
Ръката на Повелителя губи захвата си.
Навсякъде виждам предизвикателства.
Вървят слухове. - Какви слухове?
Не се осмелявам. - Какви слухове?
За твоята изневяра. - Нищо повече от лъжи.
Да. Мръсни думи излезли от лъжливи усти,
но дори сред тълпата и изметта лъжата добива сила.
Кралицата е виновна, защото се е съюзила с вещицата.
Сега го виждам много ясно. Доведи Алис и признанието й.
Аз ще направя останалото. Повелителят умира.
Без наследник кралицата е слаба.
Скоро ще има нов ден в града.
А с новата зора ще има и нов Повелител.
Моля те! - Боже. Не!
Казах всичко, което знам!
Кълна се!
Не! Не! Не!
Спрете! Не! Реката на черепите!
Там отиват. При Реката на черепите!
Натам тръгнаха! - Изгорете мястото.
3 дни до пълнолуние
Имаш ли семейство, Бойс?
Имаш ли дом? - Изгубените земи са самотно място.
Градът също.
Наричат го Разлома.
Отпред има място за безопасно преминаване.
Сайръс!
Къде си, старче?
Това е кабинката за лифта на приятеля ми.
За сребърник старият Сайръс ще ни прекара отсреща.
От другата страна винаги държи отпочинали коне.
Ти плащаш.
Сайръс?
Чакай тук.
Бойс...
Изглежда Сайръс е имал гости.
И ние имаме.
Значи ти си Бойс, ловецът.
Попитахме стареца дали вече преминахте.
Не ни помогна много. - Винаги съм харесвал Сайръс.
Кой пътува с теб, ловецо?
Никакви номера, вещице. Не може да ни гледаш в очите.
Предай ни я и ще те оставим жив.
За главата й има награда.
Съжалявам. Тя първа ме нае.
Мъж с принципи. Кой би помислил?
Дай ни вещицата, или и двамата ще умрете.
Не.
Никой не трябва да се опълчва на църквата.
Каза, че сте служители на Бог. Що за Бог е това?
Бог на отмъщението.
Дойде да търсиш чудовище.
Сега го намери.
Бойс...
Ето виж. Възкресение.
Не!
Бойс, трябва да тръгваме. Да тръгваме!
Срежете кабела. Отрежете кабела!
Режете!
Трябва да се катерим!
Хайде!
Тя защо не ме довърши?
Опита се.
Наистина си вещица.
Как да прекосим? - Трябва да заобиколим.
Да тръгваме. - Ще тръгнат към планините.
Не. Ще тръгнат към ада.
Добре ли си? - Пиян.
Благодаря ти.
Можех да умра там.
Не, не можеше.
Не и докато не ме заведеш до Реката на черепите.
Добре, готов съм.
Ще ме закърпиш ли?
Разбира се.
Ще е добре да припадна сега.
Добра работа.
Още боли.
Изпий това.
Мислиш за приятелите си.
Съжалявам.
Рос беше добър човек.
От години го познавам.
Мара...
Ще ги избия за това, което сториха.
Защо пътуваш по тези места, Бойс?
Обичам града, хората,
силни питиета и добра храна,
и все пак част от мен се чувства у дома тук.
Слушаш ветровете.
Гледаш сенките.
Виж там, Алис.
Виж как светлината променя всичко.
Ако по-дълго се вгледаш ще различиш форми.
Да.
Красиво е.
Знаех, че ще видиш.
С теб си приличаме.
В кръвта.
Двамата сме от един вид.
Виждам го в очите ти.
2 дни до пълнолуние
Бременна си.
Може да си вървиш.
Чу ли?
Естествено, че не.
Имаме наследник.
Не, че имаш нещо общо с това.
Искаш ли да знаеш кой е бащата
на новия Повелител?
Бойс.
Така се казва. Обикновен ловец.
Самата аз някога бях обикновено момиче.
Виж ме сега.
Отровните сенки.
Влакът. - Трябва да минем напряко
или ще ни прегазят Ще бъде опасно.
Нощем в тези планини бродят демони. - Нямаме избор.
Тук ще направим лагер. Помогни ми.
Цяла нощ трябва да гори огън.
Те се плашат само от пламъците.
Нямаме много време.
Приготви се.
Ето, идват.
Сивата Алис.
Не трябваше
да се връщаш тук.
Остави го. - Бойс!
Помогни ми! Бойс!
Огънят от ръката ти...
Не го усетих.
Нямаше огън.
Не можеше да нарани нас,
но за тях илюзията беше достатъчно истинска.
Защо тогава сега страдаш?
Силата, която притежавам си има цена.
Чух чудовището да говори с теб.
Познаваше ме.
Беше преди много време.
Откъде?
В това място има огромно съкровище.
Безмерна сила.
При мен дойде мъж.
Беше жаден за власт.
Всички са такива,
но аз никого не връщам, затова му помогнах.
Но това място е отровно.
Превърнах него и хората му в това, което видя.
Не трябваше да иска помощ от мен.
Никой не трябва да иска помощ от мен.
Трябва да остана сама.
Сега си с мен.
1 ден до пълнолуние
Следите отиват на запад. Близо са.
Повелителят е мъртъв,
но кралицата носи дете!
Да живее новият Повелител!
Повелителят е мъртъв!
Да живее новият Повелител!
Да живее кралицата.
Да живее Повелителят, да живее кралицата.
Благодаря, Патриарх.
Сега и двамата имаме това, което искахме.
Ти имаш наследник, а аз притежавам силата му.
16 години докато стане пълнолетен.
Не се надявахме властта му да бъде в по-добри ръце.
Много любезно. Нямаше да имам нищо
без мъдрите ти съвети и безрезервна подкрепа.
Надявам се това да не се променя. - Твой лоялен слуга.
Завинаги.
На трона на града седи мръсна курва.
Това е обида за всичко чисто и добро.
Времето ни изтича. Силата й расте с всеки изминал ден.
Намери вещицата и ми донеси нейното признание.
Така ще може да обесим и вещицата и курвата.
Но трябва да побързаш. Чу ли ме? Побързай!
Огнени полета.
Утре ще стигнем Реката на черепите.
Там ли ще е? - Сардор ли?
Не знам. Надявам се да не е. - Трябва сама да се срещна с него.
Тогава ще умреш.
Всеки някога умира.
Това е лудост.
Трябва да си тръгнеш. Свърши това, за което ти платих.
Не трябваше да приемам работата. - Но я прие.
Тръгвай, Бойс. Спаси се.
Не.
Забрави. Върни се.
Не мога.
Защо?
Защото нямам избор.
Никой никога не трябва да ме моли за помощ.
Грей...
Върни се
с мен.
Не разбираш, Бойс?
Аз съм прокълната.
Никой не трябва да се доближава до мен.
Не ми пука.
Патриархът ще се обърне към вярващите.
Това е моментът, за който работехме,
за който от малки мечтаехме,
като гледахме нагоре към двореца,
но той може да ни отнеме всичко.
Моите хора са повече от неговите сега.
Но все пак е опасен.
Би ли направил всичко за мен? - Всичко.
Ти си моят добър войник.
Много си тих. - Реката на черепите е отпред.
Те идват.
Не можем да им избягаме.
Няма да е нужно.
Вещицата! - Да!
Нашето време ни очаква. Побързайте! Чувате ли?
Побързайте!
Този път няма да ни избягаш!
В града ще настъпи нов ден.
Покай се, вещице!
Не!
Без вещицата със сила ще трябва да вземем трона.
Събери стражата ми.
Чу ли ме?
Братя! Братя! Елате при мен!
Няма смисъл. Братята ти са мъртви.
Еретик!
В името на Повелителя, защитник на Града под планината,
осъждам Патриарха на смърт.
Реката на черепите
Господи. Колко е убил?
Всеки, който се е изправил срещу него.
Погледни всичко това.
Някой живее тук.
Сардор.
Огънят не е пален от седмици.
Тази нощ е пълнолунието.
Той ще дойде.
Не е късно да се върнем.
Може да тръгнем сега.
Мислиш ли, че ще ни позволи? Мислиш ли, че не ни наблюдава?
Можеш да тръгнеш. Аз ще го задържа.
Не.
Късно е за това.
Тази нощ е пълнолунието.
Още мислиш за вещицата.
Тя ми обеща.
Не ти е нужно това, което е обещала.
Сега имаш всичко.
Не всичко.
Сребро ли?
Сребро.
Оръжията ти са безполезни.
Нападали са го със сребро.
Сребърни мечове, сребърни ножове,
стрели със сребърни върхове.
Сега всичко е прах. Всички смели посребрени бойци.
Моля те, не го прави.
Нямаме избор.
Мисля, че е много близо, Бойс.
Ти какво ще кажеш? - Още не.
Има още време, Грей.
Мисля, че лъжеш, ловецо!
Никога не е имало Сардор.
Ти си бил.
Знаела си? Знаела си, че съм аз?
Грижех се за теб.
През цялото време се опитваш да ме заблудиш.
Мислеше, че може да ме доведеш тук
и да ме убиеш като останалите!
Никога не трябваше
да идваш тук... Алис.
Опитах се да те предупредя.
Успокой се.
Трябва да починеш, докато луната е зад облаците.
Имаш дарба, за която бих убил.
С волята си променяш дали да е пълнолуние, или не.
Не. Беше илюзия.
За да те разсее. Да станеш уязвим.
Еднакви сме, Грей.
Не го ли виждаш? - Виждам.
Еднакви сме.
Още си слаб.
Поспи.
Развържи ме.
Не разбираш.
Защо? Нали ме спаси.
Отговорът няма да ти хареса, Бойс.
Има луна.
Страх те е какво ще стане, ако пак се преобразя.
Няма да те нараня, Алис. Сега не.
Не се страхувам от теб, Бойс.
Добре те познавам.
По пътя изучих всичките ти слабости.
Дори добавих и нови.
За какво говориш? - Много съжалявам,
но съдбата ти беше решена в момента, в който се срещнахме.
Беше прав, Бойс. Сребърни оръжия не са достатъчни.
Отрови ли ме? - Сложих сребро в кръвта ти.
Защо просто не ме остави да умра?
Защото мъртвите неща нямат сила.
Чакай, чакай, чакай!
Ти... ти трябва да изпълниш желанието ми.
Не отказваш на никого. Това са твои думи.
Какво е желанието ти, Бойс? - Искам теб.
Искам да сме заедно. Да ловуваме заедно.
Да се бием заедно.
Да стигнем края на цялата тази самота?
Да, и ти го искаш. Знам това.
На никого не отказвам,
но има цена, която трябва да бъде платена.
Само кажи. Каквато и да е.
Много добре.
Вещицата се върна! - Тя е! Тя е!
Тя се върна! - Върна се! Вещицата!
Вещицата, която не обесиха!
- Връщайте се на работа!
Вещицата, която не обесиха!
- Долу Повелителят!
Долу църквата! - Долу Повелителят!
Долу църквата! - Долу Повелителят! Долу църквата!
Долу Повелителят! - Долу църквата!
Вземи това. Кажи на кралицата да се пореже,
да накапе с кръвта си кожата и да я облече.
Днес е краят на лунния цикъл.
Трябва да го направи преди да изтече нощта.
Тогава силата ще бъде нейна.
Вълча кожа?
Кожа от сменящ формата си убит в леговището му.
Добре, Алис, изпълни това, за което тя те помоли,
но провали мен. Не ти платих, за да успееш.
Сега ми върни часовника.
Не, Джерайс, заслужих си го.
Не получих поисканото. - Но получи това, което желаеше.
И какво е то? - Самата кралица.
Имаше мъж... бащата на детето й.
Ти искаше нея, но той стоеше на пътя ти.
Аз промених това.
Кой беше този мъж?
Как се казваше?
Името му беше Бойс.
Не!
Тя е убила Бойс!
Не, моля те.
Никога нямаше да стане. - За какво говориш?
Той беше звяр.
Звяр? Ти какво разбираш?
Той те обърка. Ти се промени.
Ти го направи.
Направих, каквото трябваше. Защитих те.
Ти ме предаде. - Не, не, аз...
Накара да го убият. Бащата на детето ми!
Моля те. - Не!
Ще направя всичко за теб.
Тогава умри заради мен.
Направих това за теб, Бойс.
За да можем да сме заедно. Да ловуваме заедно.
Вещицата, която не обесиха!
Долу Повелителят!
Е, хареса ли ти историята?
Още не знам как ще завърши.
Може би като те одера жива,
както ти стори с мен.
Не съм сигурна, че харесвам този край.
Лошо.
Знам, че беше любовник на кралицата.
Не си тръгвай. - Знаеш какво съм. Не мога да остана.
Каза, че жената, която ще обичаш истински
трябва да е някоя като теб. - Ти не си.
А, ако стана?
Искам от теб силата да стана звяр, Алис.
На никого не отказвам. - Искам да я провалиш.
На никого не отказвам. - Искам теб.
На никого не отказвам.
Знаех, че желанието на кралицата ще доведе до революция.
Знаех, че няма да облече кожата ти.
Знаех, че ще живееш.
Лъжеш.
Точно както знам, че ще засече.
Казват, че можеш да купиш всичко желано
от Сивата Алис...
но е по-добре да не го правиш.
Това не е ли което си пожелахме?
Превод и субтитри: mia_one
По разказа на Джордж Р. Р. Мартин "В изгубените земи"