Какво прави един човек необикновен?
Всички искат да бъдат нормални,
Никой не иска да бъде обикновен, но какво е нормално?
Всички виждаме красиви снимки, публикувани в Интернет.
Нормално празненство, семейство, очарователно момиченце...
Но зад фасадата винаги има още.
През повечето време Линди изглежда съвсем нормално.
Но дълбоко в нейното ДНК беше закодирана и една дарба.
Някои го наричат Състояние или дори по-лошо, Разстройство,
което чака да бъде активирано.
Това я направи всичко друго, но не и нормална,
както хората, които правят лоши неща,
Линди не може да се контролира.
Може би ако беше имала нормално любящо семейство,
тя можеше да бъде необикновена.
Но също като Линди родителите й имаха своите демони.
Дали това бяха хапчетата, които правеха майка й сънлива,
или гневът на баща й, когато прекалеше с пиенето,
никога няма да разберем.
Но каквото и да бе то, Линди така и не получи любовта, от която се нуждаеше.
Вместо това тя ставаше все по-гневна и по-гневна,
а нейното "Разстройство" се влошаваше и влошаваше.
Родителите й получиха диагнозата.
Лекарите го наричат "Интермитентно експлозивно разстройство".
Тя не можеше да живее безопасно на света,
и никой нямаше, да е в безопасност около нея.
За да живее изобщо, тя ще трябваше да бъде сама
и изолирана от другите, докато успеят да се намерят лек.
Огромното количество кортизол, с което лекуваха Линди,
я направи по-бърза и по-силна от нормалното.
Това я направи невероятно привлекателна
за някои заинтересовани страни.
Но състоянието й я направи и изключително нестабилна
и далеч, далеч по-гневна от нормалното.
Линди лесно се разгневяваше. Веднъж провокирана, побесняваше.
Докато не успеше да се контролира, не беше от полза за никого.
Животът й като човешки лабораторен плъх започна.
Резултатите бяха смесени.
Може би военните си мислеха, че ще я обучат
как да контролира уникалната си дарба.
Или може би не.
Добре, спри! Достатъчно! Остави го! Веднага!
Стоп означава, стоп!
Те бяха толкова мили и подкрепящи.
Чудно е, че не помогна.
Разбира се, всички тези лечения само влошиха състоянието й.
Бихте си помислили, че ще се научат да не я ядосват.
Все по-често изглеждаше, че просто ще я затворят завинаги.
Линди щеше вечно да бъде сама.
И тогава настъпи пробив, даващ шанс да бъдеш нормален.
Лечението беше брутално, варварско, скандално
и изненадващо ефективно.
ИЗВЪН КОНТРОЛ
Превод от Snow Queen Yaka.net
Това е нелепо. Чакам вече пет шибани минути.
Трудно ли е да намериш ключове на кола?
Знам. Съжалявам. Дайте ми само минутка, нали?
"Идиот" ли пише в досието ти?
Знам, съжалявам, сър... Има около милион ключове.
Много си тъпа даже за нископлатена работа.
Това ли е вашият ключ? - Да, моят е, шибана малоумнице.
Това е моята кола! - Май забрави нещо.
Какво? - Добрите маниери.
Извинете, това ли е ключът ви? - Да, моят е, шибана малоумнице.
Не очаквай бакшиш!
Джъстин? Здравей Аз съм Линди.
Здравей!
Няма да се задържам... Мислех, че срещата ще е забавна,
но не съм в настроение. Не съм кучка, която не дължи обяснение. Това е.
Знаеш ли, забавното е, че това не е най-лошата ми среща.
Да. Чувствам се зле. Съжалявам за това.
Херпес! Да, херпес, хламидия и... Брадавици.
Добре. - Едно момиче ми описваше,
всичките си полово предавани инфекции. Беше... Неочаквано.
Тоест обикновени брадавици нали?
Нямаш ли история за среща бедствие?
Ами, аз... Не, не излизам толкова много. Нямам такава.
Защото винаги си тръгваш, преди да е започнала?
Справяш се чудесно. Аз дори не влизам.
Защо?
Мразя хората. - Кои?
Не знам. Хора, които... Говорят с пълна уста, дъвчат усилено, бръмчат.
Мъже, които носят дънки с джапанки...
А аз хора, които ходят бавно. - Точно така.
Или казват "хубав ден". - Да! Може да не го искам.
Или... хората, говорещи в асансьора. - Да, това е лошо.
Особено хората, пърдящи в асансьора. - Това е по-лошо.
Пърдите ли в асансьори? - А вие?
Не, аз съм от Англия, ние не... - Готови ли сте поръчате?
Всъщност не оставам, така че не знам.
Сър, боя се, ако няма да се храни с вас, ще ни трябва масата.
Добре. - Веднага.
Добре... Добре, аз просто...
Тогава набързо ще хапна пиле.
За мен риба. Без кедрови ядки. - Не предлагаме друго към нея.
Аз съм... Алергичен, така че... - Това е политика на ресторанта.
Добре. Паста, моля. - С орехов сос е.
Ами свинския котлет? - Запечен е с шамфъстък.
Ще предложете ли нещо подходящо? - Моля, не с този тон.
Не, аз не... - Да, сър, да./
Правите впечатлението от срещата невъзможно и ме засрамвате.
Какво ще кажете за пилето?
Разбира се. - Благодаря.
Кажете ми, ако ви е нужно нещо друго.
Благодаря ви.
Ако планирате да я намушкате с ножа,
нямам нищо против. - Всъщност трябва да пишкам.
Добре. - Веднага се връщам.
Един току-що каза на жена си, че има връзка.
Протезите на някои стари жени останаха в пържолата.
Трябваше да видите онези, на която току-що сервирах.
Държах се с човека така, че на практика се разплака в салфетката си.
Дамата му си седеше и го гледаше как се гърчи.
Боже мой. Беше толкова смущаващо.
Майтапът с клиенти вече не е забавен. Беше частното ми шоу за изроди.
Човекът имаше, алергия към почти всичко от менюто.
Беше жалък.
Да бе знам.
Пълни загубеняци. Така или иначе...
Тя ще ти се обади.
По дяволите!
Ами нали си хубаво малко парче...
Майната ти!
Не работи.
Добре. Оправи го!
Вероятно си изградила толерантност. - Не, не съм.
Виж, това е авангардно лечение.
Сигурно ще вземеш Нобелова награда посмъртно.
Това заплаха ли е? - Можеш ли да го поправиш или не?
Добре.
Ето.
Емоциите трябва да са доста силни, за да може да се замени системата.
Имам неестествено високо ниво на кортизол,
и емоциите ми непрекъснато се засилват.
Не може да продължаваш да се оправдаваш с биохимията.
През цялото време.
Предполагам, че тогава срещата, е била разочароваща?
Предвид, предназначението му да тества дали мога да бъда в социална среда
без да пребия някого... Тогава бих казал да.
Беше... Истинско разочарование. - Колко лошо го нарани?
Дори не му посегнах. - Тогава кой беше?
Сервитьорка. Няма значение. Нещото ти се провали.
Линди, това не е лек. Казах ти го.
Единственият начин за напредък, е да се примириш с миналото си.
Разказах ти миналото си. Има разлика между това да говориш за миналото си,
и да го осъзнаеш.
Задушаването?
Югуларното кървене? - Много изтънчено.
Ето, вземи.
Увеличих напрежението, но дотолкова, колкото човешкото тяло може да поеме.
Не ти пука за мен. Аз съм просто експеримент.
Защо бих рискувал работата си, ако не ми пукаше?
Защо не признаеш, че харесваш човека? - Защото не е така.
Добре. - Както и да е, няма значение.
Снощи се доказа, че експозиционна терапия не работи.
Какво... Какво би искала да направя?
Пиявици върху кожата? Дупка в главата, за да освободиш демоните си?
Да те накарам да пиеш урината си? - Всъщност опитах това.
То е отвратително. - Мисля, че трябва да признаеш,
че отговорът на всичките ти проблеми е близка, човешка връзка.
Пенисът няма да ме оправи, д-р Фройд.
Аз просто... И това пробвах.
Ти го харесваш. Имай връзка с него. - Остави ме на мира.
Говоря за любов. - Не, не искам гадже!
Знаем, че накрая ще му избия зъбите.
Може би няма и не знам защо бягаш, от някой, който те кара да чувстваш нещо.
Добре, махам се, защото ме изнервяш.
Благодаря ти. - До другата седмица.
Да, нямам търпение.
Изглежда толкова добре. - Много благодаря.
Не е лошо, а? Не се мярка и гадна сервитьорка!
Не. - Радвам се, че се обади.
Няма да изпусна втори шанс да те разочаровам, хубавице.
Как смяташ да го направиш? - Не знам.
Зависи дали смяташ невзрачни счетоводители за готини или не.
Ами, зависи. За кого работиш?
Работя в частна компания. За човек на име Бари.
А ти? Какво правиш? - Преди работех като охрана.
Добре. Значи знаеш как да слагаш белезници?
Малко в "Кръв и дисциплина", повече... Бияч в скапан бар.
Ти не си бияч! - Да.
Какво? Колко тежиш? 50 кила? - Това няма значение, Джъстин,
ако можеш... - Тогава за какво става дума?
За други неща. Скорост и издръжливост, безстрашие и други подобни неща.
Добре. Какво става?
Ти луда кучко!
Ани... В момента търся нов път за реализация.
Уволнена си. - Да. Е, аз не бях виновна.
Всъщност вината беше изцяло моя. Не знам. Това не ме влечеше.
Не?
А какво те влече? - Харесва ми да снимам.
Ами добре. Какво снимаш?
Най-вече голи счетоводители.
Не знам, просто хората около мен.
Понякога снимам с телефона просто за забавление. Наистина не е...
Изглежда ми като воайорство. - Ами аз постоянно мастурбирам.
Съжалявам, изглеждам някак си скучно.
Благодаря за извинението. И аз съм доста скучна.
Нищо не мога да направя за това. - Можеш някои неща.
Какви са?
Може би това е грешка. Предупреждавам, че мога да скапя срещата ни.
Колко лоша би могла да станеш?
Много лоша.
Не се страхувам от теб.
Ами, може би трябва.
Чакай, чакай, чакай! Задръж...
Това е... Те са... Те...
Те са... - Това прилича...
На нещо извратено или? - Не, не.
Добре.
Виж това нещо, Джъстин. Аз не мога...
Не е...
голяма...
работа.
Всичко е наред. - Да.
Добро утро. По-скоро е следобед.
Беше така сладка, спейки и не исках да те събудя.
Не съм свикнала да ме наричат сладка. - Не? Ами такава си,
Когато свалиш гарда.
Твоето място е странно.
Ами, това е... Е, добре. Странно е.
Имаш само пластмасови чинии и чаши?
Сега ли се нанасяш? - Не, просто, аз... Мразя да мия.
Заедно с най-скъпите датски сладкиши в света,
ти взех едно малко нещо.
Еха. Невероятна ли съм в леглото?
Да
Боже мой!
О, не. Това е прекалено. - Не, не е.
Харесва ти? - Влюбих се в него. Благодаря ти.
Между другото, за снощи... Аз... Никога не правя това.
Нима? - Не. Искам да кажа, никога.
Е, аз... радвам се, че го направи.
Ти си... Пълна си с изненади.
Най-малкото, което е... Цялата тази ситуация...
Искаш ли да я обясниш сега, когато се познаваме по-добре.
Да...
Знаеш ли какво? - Не е нужно. Съжалявам.
Не! Искам. Това е ново лечение за... Нещо.
Няма да умреш, когато си с мен, нали? - Не.
Беше късмет да срещна най-невероятната жена, но ти остават 6 месеца живот?
Не. Виж имам...
проблем с контрола на импулсивността.
То ми помага за това. - Като при синдрома на Турет?
Не... Малко по-интензивно.
Добре. Искам да кажа, пробвала ли си медитация или нещо друго?
Да, нещо такова.
Йога...
Лекарства...
Екстремни спортове...
Опитах много неща, придобивайки доста безполезни умения
и... Това е нещото, което... Помага.
Не виждам нищо сбъркано в теб.
Не, не. Трябва да вървя на работа. - Кажи, че си болен?
Не мога. Бари ще ми откъсне топките.
Добре. Е, отивай. Топките ти са супер. Нека останат на мястото им.
Кажи, че е възникнало нещо с друг клиент?
Е, имам само един... Той плаща за моята изключителност, така че...
Съгласна? Добре. Ела при мен довечера.
Аз ще готвя. Като шибан нинджа съм с парче камбала.
Не! Всичко е наред! Наред е. - Какво?
Наред е! Отпусни се. - Подрани!
Да, нямах търпение да те видя! - Защо?
Защото си гений. Плешив и лъскав гений.
Излекувана съм. - Отново си го видяла?
Имах импулса, но... Не беше да чупя крака, да разбия лица, блъскайки...
Всъщност имаше удряне, но беше топло и романтично и...
Мръснишко. - Това е напредък.
Много добре. - Много добре ли?
Това е брилянтно! Слушай, аз си свалих жилетката.
Още няколко седмици и няма да е нужна.
Страхотно, но мисля, че е временно. - Само за него мисля.
Ръцете, лицето, косата му миришат невероятно...
А пенисът му! За малко да ти се обадя.
Той се увеличи десетократно като... Сгъваем чадър.
Чувал ли си за това! Виждал ли си го! - Не.
Дълъг и дебел. Страхотно! - Да, еха.
Не знаех, че има такива. - Довечера ще ми готви.
Спри. - Риба.
Риба! Но ти не обичаш рибата. - Хората се променят.
Така правят. Промених се. - Добре, защо не седнеш
и да поговорим малко... - Скучно и досадно е,
а аз искам да празнувам! Да отворим ли бутилка?
Не, десет часа сутринта е. - Добре, но ти си лош приятел.
Не съм ти приятел, а психиатъра ти.
Най-после ще говоря за пишка. Би трябвало да се слюнчиш.
Грозно е, но моля те седни. - Не, днес нямам нужда от сесия.
Разбирам, защо си вманиачена и това ме тревожи невероятно.
Притеснявам се за теб. - Не се тревожи. Обичам те.
Добре... И аз те обичам.
Аз те обичам повече! - О, Боже.
Здравейте? - Джъстин?
Не. Това е детектив Викърс.
Убийство.
Откъде знаете, че е убит? - Беше в контейнер за боклук,
с две огнестрелни рани в главата.
Отдавна ли сте заедно? - Тази вечер щеше да е 3-та ни среща.
Той беше... Щеше да ми сготви вечеря.
Риба. - Сьомга?
Камбала.
Нещо за приятели, семейство, колеги? - Не. Знам, че е счетоводител.
Той... Беше счетоводител.
Но имаше само един клиент. Някакъв тип на име Бари.
Ще открием извършителя. - Не давай празни надежди.
Статистически е малко вероятно. - Не й давам нищо.
Казах, че се стараем. Някои хора ценят честността.
Други - състраданието. - Мога ли да го видя?
Не. Само семейството. - Мога ли да говоря с тях?
Още не сме ги намерили. - Тогава кой е против?
Това е принцип. - Това са правилата. Тя ги харесва.
Искрено съжаляваме за загубата ви.
Навярно вашият човек е участвал в някакъв доста нечестен бизнес.
Избегнал е един или два куршума.
Добре, чуйте. Обадете ни се, ако си спомняте нещо друго.
Благодаря.
Какво, по дяволите, беше това? - Тя беше разстроена.
Скърби, аз... Опитвам се да я утеша. - Мисля, че е ядосана.
Не мисля така.
Ето защо я харесваш. Харесваш онези със спотаен гняв,
особено в леглото, докато той не избухне в глупавото ти лице.
Аз съм голям силен полицай.
"Позволи ми да те прегърна и утеша опечалената ти вагина."
Не искам да утешавам вагината.
Не е голяма работа.
Спри! - Поправи ме, и сега е мъртъв!
Това не работи. - Ще ти дам успокоително.
Спри да се подлагаш на шок. - Линди? Линди?
Не се страхувам от теб.
Линди?
Къде е? - Държиш го.
Как се чувстваш?
Искам да смачкам черепа ти с голи ръце.
Съжалявам за Джъстин.
Държаха се така, сякаш не е голяма работа.
Кои? - Полицията.
Не мисли за тях, а за себе си.
Очевидно мислеха, че шефа му има нещо общо с това.
Разбираемо е нали? Той имаше само един клиент.
Това е малко странно, а? - Сигурен съм, че ще го разберат.
Майната им! Не, аз трябва да разбера кой е направил това.
Трябва да говоря с шефа на Джъстин. - Защо не спреш за малко.
А защо да не ти счупя врата?
Ще намеря шибаняците, които са го направили.
Ако тръгнеше по този път, никога няма да се оправиш.
Майната му. - Ще убиеш някого.
Дяволски си прав. - Чакай! Трябва да ти кажа нещо...
Хората плачат или пият. Други пишат тъпи стихове. Аз наранявам хората.
Може да го използвам и за нещо полезно.
Викърс. - Здравейте, детектив Викърс?
Трябва да поговорим. Мисля, че имам повече информация, но се страхувам.
Можете ли да дойдете да се срещнем?
Да. Веднага ще дойдем.
Здравейте? - Здравей, Линди. Детектив Викърс е.
Линди? - Здравейте, детектив. Ядосан ли сте?
Защо крадеш доказателства? - За да разбера какво се е случило.
Това е моя работа.
И докъде стигна? - Намерих те, нали?
Какво? - Партньорът ми ще те арестува
за намеса в разследване и грабеж и вероятно цял куп други неща,
защото е абсурдно пунктуална. Исках да ти дам шанс сама да дойдеш
и да изчистиш това недоразумение без, нали знаеш, затвор. Вече се качва.
Къде си? - Паркирал съм отпред.
Ще ме застреля? - Не разбира се, че не.
Не мърдай! - Мамка му!
Тогава отново, тя може... - Ето как ще стане.
Ръцете над главата, за да сложа белезниците и те заведа в участъка.
Ами ако имам други планове? - Ще те застрелям, по дяволите.
Сума ти време ще пишеш обяснения,
вместо да ловиш убиеца на гаджето си.
Още не ми беше гадже. - Страх от ангажираност?
Беше още рано. - Срещите в града са доста трудни.
Най-накрая намираш добър човек, и бум, два куршума в мозъка.
Партньорът ти Викърс ни слуша. - Здравей, Невин.
Какво е това? - Шегуваш ли се, по дяволите?
Дай ми телефона.
Не ми казвай, че току-що се обади на заподозрян в убийство...
Съжалявам. Имаш лош ден.
Не мърдай! - Не съм го убила!
Ало? - Здравейте, детектив.
Линди, там всичко наред ли е? Добре ли е Невин?
Малко съм заета в момента. - Заета да правиш какво?
Спомням как се кара с ръчна скорост.
Какво?
Глупава копеле.
Боже! Знам този звук. Това е Мак'Ларън 600 ЛТ Спайдър?
Е, това е кола. Наистина е бърза.
Още ли говориш по телефона с онази ужасна ексцентричка?
По дяволите! Тръгвай!
Къде се учи да караш? Защо не я стигнеш!
Настигам я! - Хора, трудно се концентрирам,
когато двамата се карате.
По дяволите!
Хайде, Линди. - Май свикнах със скоростите.
О, мамка му! Задна!
Мамка му!
Линди, стой на телефона. Опитвам се да ти помогна.
Добре. Сега трябва да се концентрирам. Беше много приятно да си говорим.
Не, чакай! Ти искаш да свършиш това, но... Си сама.
Както винаги.
Линди! - Мамка му!
Мамка му!
Опитвам се да помогна. Ще убиеш някой.
Ако мислите, че съм убила Джъстин, значи сте по-зле отколкото си мислех.
Не смятаме, че си убил Джъстин... - Говори за себе си!
Издухай ги!
По дяволите... - Не изпускай кучката!
Добре! Добре!
Мамка му...
Без причина за появата, нямаме идея, колко зомбита ще убиваме след време.
Лазерен меч би решил и двата проблема. - Уточнихме реален сценарий.
Да, истински зомби апокалипсис.
Не може да презаредим меча, след като свърши Диатиума в захранващата клетка.
Клетките с Диатиум са неизчерпаеми.
Те рециклират енергията.
Кой тук е управителят?
Аз... Аз съм мениджърът.
Ако си ти, значи няма да говоря с теб, а с някой, който знае какво прави.
Кой е най-големият маниак, тук? - Анди.
Анди. - Анди.
Добре, какво сега? Забрави паролата? - Не.
Убиха мъжа, когото обичах и откраднах телефона му от полицията.
Сега трябва да издиря лошия преди тях, за да мога да го убия.
Готино.
И... Вътре сме. - Леле, добра си.
Очевидно. Тук няма много. Няма история. Трябва да е била изтрита.
Гаджето ти наркодилър ли е? - Не, счетоводител.
Тоест, той не беше... Ние не бяхме... Все още. Нали разбираш.
Да, схванах.
Аз не. - Каза ли нещо, Дъг?
Съжалявам. - Последните седем разговора,
идват от изоставена сграда в центъра на града.
Номерът е скрит. - Какво значи това?
Не съм сигурна. Да видим чия е.
Бари Каспарски. Леле!
Според ФБР е свързан с търговци на оръжие.
Боже! - Това е човекът.
Колко ти дължа? - Не можеш да си го позволиш.
Благодаря.
Момчета! За каквото и да се биете, сигурна съм, че ще се разберем.
Пари... - Да. Знаеш ли, като залагания?
Очевидно. Късно ли е да заложа долар на другия, само защото малко кърви?
Ти удряш с отпуснат лакът. - Какво става?
Ти ли си Бари? Предполагам, защото изглежда, че си
най-големия задник тук... - Какво искаш?
Да ти пръсна мозъка, заради телефонните ти разговори със...
Счетоводител, който работи за теб. Ти ли го уби?
Какво си ти? Ченге? Федерална? - Не. Приятелката му,
Тоест гадже. Срещнахме се 2 пъти, но... Даже стисках палци.
Не съм го убил аз. - Но знаеш кой.
Вероятно! - Страхотно.
Това ми спестява огромно главоболие. Бари!
Ти си сладур. - Не казах, че ще ти кажа.
Сериозно? Ще ме накараш ли отново, да смачквам лица и да троша кости?
Добре, добре. Ето какво ще ти кажа.
Ако победя трима от най-добрите ти момчета, ще ми кажеш ли името?
Звучи забавно. Ти, ти и ти.
Но не тримата подред, а всички едновременно.
Харесвам човек, който ме предизвиква.
Добре, тогава какви са правилата?
Няма правила.
Добре.
Предполагам ти ще си щастливецът
Достатъчно! Боят свърши!
Всички вън! Ако имаше по-голяма ябълка на Адам,
това наистина щеше да ми е от полза.
Нямаш нищо против, нали? След това съм малко пресъхнала.
Имах нужда от това. Добре, ще ми кажеш ли кой е убил Джъстин?
Тези мъже отзад... Те работят за мен,
те ме уважават и ми отдават почит.
Те го правят, защото знаят, че съм човек на думата.
Сега... Бизнес като този, обичам да е частен.
Защото истината е, че всичко, което имам, е заради едно нещо.
Само едно... И то е...
че никога не съм бил човек на думата.
Така че, ако ме извиниш, не обичам да се работя, когато съм с костюм.
Добре. Какво става с грубите старци,
които винаги подценяват жените?
Интересен цвят за топки. Как го наричат? Бордо? Кървав?
Типично по женски. Направо за ядките! - Не. Правя го само когато бързам.
Еволюцията ви е прецакала, слагайки превключвателя да виси отпред, та
достъпен за всеки хищник. - Кой го уби?
Не знам. - Не бъди глупав!
Гарет Файзел! - Гарет Файзел!
Да, той ми е шеф. - Защо би убил счетоводителя си?
Може да се ровил в книгите му. Правителството не толкова тъпо,
че да тръгне след Файзел.
Наистина ли си толкова глупава?
Знаеш ли? Мисля, че съм точно толкова глупава.
Харесва ли ти?
Дойде проверката за миналото й.
Приятелката ти има история на насилие.
Нападение. Тормоз.
За работата й също. Поверително е.
Има умения и проблем с гнева. Не е страхотна комбинация.
Не мисля, че е нямала контрол спрямо приятеля си.
Надявам се. Иначе ти си следващият.
Лесното й избухване не я прави убиец.
Случва се, ако не спазваш протокола.
Понякога здравият разум превъзхожда протокола.
Добре, че аз командвам в случая,
А аз какво ще ям?
Ще ти донеса нещо от простреляния в съседната стая.
Винаги се грижиш за мен. Благодаря, партньоре.
Алергичен към латекс? Не си забавен.
Впечатляващо отделяне на урина. Добре е за теб.
Не се притеснявай. Аз ще бягам, а ти безрезултатно
ще се опитваш да ме хванеш.
Ето. Взех ти букет, но го дадох на жената в асансьора.
Току-що получила ужасна диагноза и не спираше да плаче. Беше ми неудобно.
Радвам се, че си добре. Исках да благодаря, че ме предупреди.
Не те предупредих. Дадох ти шанс да постъпиш правилно.
Е, благодаря, че ми го даде.
Виж, разбрах кой е убил Джъстин. - Кой?
Гарет Файзел. - Имаш ли доказателство?
Очевидно не е човек, на който му пука. Какво знаеш за него?
Саможив милиардер, замесен в куп различни незаконни сделки.
Той е почти недосегаем. - Не и за мен. Ще го спипам.
Много яко и не по начин, който ще му хареса.
Къде мога да го намеря? - Защо правиш това?
Джъстин заслужава ли да рискуваш живота си?
Познавах го отскоро. Не знаех за гадостите, в които се е оплел.
Но знам, че беше свестен човек и не заслужаваше да умре така.
Никой не го заслужава. - Е, не, но...
Повечето хора ме карат да избягам с писъци,
или да счупя пръстите им. Той... Беше мил.
Беше... Наистина беше мил.
Навън има много хубави момчета.
Да, но всички се страхуват от мен.
Искаше да ми сготви риба.
Кулата Империон. В центъра.
Благодаря. - Не мога да те оставя да отидеш там.
Не си в добра позиция да ме спреш, нали?
Но аз съм.
Върни се!
Върни се тук веднага!
Спри!
Съжалявам.
Връщай се тук, кучко!
Издърпай го!
По дяволите.
По дяволите!
Спри. Спри.
Спри! Не мърдай, не дишай, не пикай!
О хайде. Няма да го направиш тук. - Ще те застрелям.
Пусни пистолета. - Защо да го правя?
Защото искам да си готова. - Готова за какво?
За това!
Хвани го!
Не мърдай! Не смей!
Не го прави.
Сериозно? - Вярвам ти!
Мога ли да ти помогна? - Гарет Файзел.
Тук няма никой с това име. - Добре.
Ще е по-малко болезнено, ако ми кажеш накъде да вървя.
Добър вечер.
Мога ли да помогна? - Господин Делакроа, тази жена...
Иска при господин Файзел.
И тя ме заплаши.
Уволнен си. - За какво?
Заради тона ти. Госпожице?
Насам.
Постъпихте доста арогантно.
Странно. Мислех, че най-важния ще е на последния етаж.
Там е.
Чист удар по нервите на брахиалния плексус. Добър е.
Вие трябва да сте охраната, освен ако това не е някаква объркана среща.
Шефът й, а вие сте? - На път съм да се опикая.
Сякаш съм изпила 4 Ред Бул-а по пътя тук.
За това ли е дренажът в пода?
За какво са тези? - Наистина, е лоша идея да ги вземете.
Те ми трябват. - За какво?
Имам слабо сърце. - Е, сега са мои.
Защо си тук? - Трябва да се видя с шефа ти.
Относно какво? - Той уби Джъстин.
Джъстин кой? - Неговият счетоводител.
Защо би убил Джъстин? - Не знам. Скучен бюрократ, ежедневно
рови в книгите на търговец на оръжие,
внезапно е убит и хвърлен в кофа за боклук.
Изглежда, е имал информация за разкриване.
Изглежда ми като солидна следа.
Тоест, това би ми казал Бари.
Роднина ли сте с починалия? Не. Бях...
Не, ние бяхме... - Разбрах.
Имате ли? - Не. Нито искам.
Ще ви дам възможност да освободите помещенията,
мирно. - Ами ако не го направя?
Ще разберете за какво служи дренажната система,
а аз ще запазя тези.
Животоспасяващата ми жилетка...
Нуждая се от нея.
Извинение за безпокойството. Имахме посетител. Жена.
Тя е странна.
Трябва да сляза от колата.
Може ли да ме пуснете от колата?
Госпожице, не искам да съм много фамилиарен,
но трябва да ви заведа у дома. - Отключи вратата, за да изляза!
Питала е, за счетоводител.
За кого?
Пуснете ме заради вас! - Госпожице!
Пуснете ме да изляза! Пуснете ме да изляза!
Не бях сигурен кой може да знае, че е тук, затова реших да я пусна.
Но е достатъчно важно, за да ме обезпокоиш.
Съжалявам. Съжалявам!
По-скоро е като неизвестна променлива.
Знаете ли... Не обичам неизвестни променливи.
Справете се с нея.
Моля те, помогни ми? - По дяволите!
Какво правиш тук? - Загубих устройството си.
Имате ли друг? Наистина ми трябва. Моля те?
Какво стана с лампата? - Реших, че ако нещата се влошат,
мога да захапя двата края.
Не прави това.
Съжалявам. - Благодаря.
Гледал ли сте онзи филм "Олд Йелър"? - Да. Това е класика.
Никога не съм го гледала, но знам как свършва. Така че ако... Опитам нещо,
убий ме.
Ако го направя за теб, ще спреш ли да гониш този човек?
Не. Но мога да обещая, че повече невинни хора няма да пострадат
по пътя ми.
Добре.
Искаш ли малко китайска храна?
Има пиле Кунг Пао и сладко-кисело... нещо си,
И някакви... яйчени рулца. Това е всичко.
Трябва да хапнеш нещо, но не докосвай пържения ориз със скариди.
Той е за мен.
Ще взема жилетката.
Исусе! Какво правиш? - Крия се от кварталните ченгета.
Седят пред апартамента ми, като любовна полицейска прелюдия.
Ти с моите боксерки ли си? - Аз си върша работата.
Заловил си друг голям разпространител на наркотици?
От училището го пращат в къщи, да освободи домашния любимец.
Хамстер? - Заек. Хей, слушай ме.
В болницата има доста гадни момчета
с описание на обезумелия психо. То съвпада с твоето.
Какво? Точно с мен?
Мислиш ли, че ще направя нещо такова? - Не се бъзикай с мен, Линди.
Добре, трябва да се погрижиш за това. - Не укривам доказателства!
Не искам това от теб. - Виж, аз... Давам ти шанс,
да се предадеш тук. - Добре, ще го направя! Но още не.
Хей, слушай ме. Файзел не е ли някакъв гангстер?
Той ще те търси и ще те убие. - Е, той вече се опита.
Мисля, че някой е бил в апартамента. - Точно така.
Вече нямаш избор. - Не, не, не.
Това е много лоша идея. Имам... Това състояние. Добре?
Превъртам и не се контролирам. Наранявам хората.
Нося това, за да ми причинява токови удари, и да го предотвратя.
Наистина не искам да нараня теб или някой друг.
Не мисля, че щеше да ме нараниш. - Не?
Не. - Би ли ме оставил с хлапето?
Да. - Глупости!
Не мисля, че би го наранила. - Сигурен ли си?
Какво е това нещо?
Хайде?
Какво си... - Тук.
Знаеш ли какво ми казва това? - По-сбъркана съм, отколкото мислиш.
Не, казва ми, че по-скоро би наранила
себе си, отколкото някой друг.
Невин каза, че се отнасям с теб по-различно, защото си жена.
Казва... Че с теб съм по-внимателен. - Права ли е?
Отнасям се към теб различно, защото си различна.
Сега никой няма да ме търси. - Линди!
Какво е това? Татко?
По дяволите!
Линди, чуй ме! - В момента съм малко заета.
Линди, вече не искам да играя игри. Спри да търсиш убиеца на Джъстин.
Ще се нараниш. Знам на какво си способна.
Прочетох за това в досието ти. - Свърши ли с тъпата база данни?
Защото ме чуй, детективе. Ще направя това, което трябва.
Линди, не искам да умреш. Остави ни да си вършим работата.
И какво? Значи ли това, че ще влезеш и ще арестуваш Файзел?
Да, не мисля така.
Мамка му.
Надявах се да ви видя.
Харесвате ли омар?
Винаги съм смятала, че е надценен и много скъп.
Повечето хора не осъзнават, че омарите принадлежат към същия биологичен тип
като хлебарките.
И двете са антропоиди със сегментирани тела, сложни очи
И са членестоноги. Дори месото им е същото.
Омарите трябва да се варят живи.
Хлебарките да се тровят.
Грозно и скучно. Каква печеливша комбинация.
Какво общо има това с мен?
Странен екземпляр сте.
Не съм сигурен към кой тип принадлежиш.
Нито пък аз. Това обсъждам задълбочено с терапевта ми.
Разбирам, че сте тук, за да ме убиете.
Нещо за счетоводител?
Твоето гадже?
Не бяхме стигнали до този етап, но той беше доста специален.
Убивам много хора. Предполагам, че някои може да са счетоводители. Аз...
Съжалявам, че убих твоя. - Извинението не е прието...
Тръпки ме побиват като те гледам.
Груба...
Вие със сигурност сте... рядък вид.
Радвам се, че имах възможност, да те огледам добре,
за да знам какво да правя с теб.
Добре, но можете ли...
Без да ме удряш по главата този път.
Мамка му.
Гадост! - Наистина шибана гадост.
Имам усещането, че след това няма да има бисквитка и сок.
Не за теб. - Чакай, чакай!
Джъстин... Ти ли натисна ли спусъка?
Не. Макар и да ми се искаше.
Ще отнеме секунда, така че...
Седнете и се отпуснете. - По дяволите!
Насладете се на пътуването. - Какво ми правиш?
Знаете ли какво означава обезкървяване?
Източване на кръвта на човек.
Имам няколко въпроса.
Как да стигна до Файзел?
Къде мислиш, че отиваш?
Приготви се да умреш, болно копеле!
Джъстин! Браво. Много добре!
Трябва да ти призная, Линди... Там, точно към края...
Не мислех, че го имаш в теб. И така, моите извинения.
Реших сам да се погрижа за Файзел.
С какво си оплескана? Да не си в цикъл?
Но ти...
Видях те. Как?
Човекът в ковчега? Не.
Някакъв клошар от улицата.
Исус Христе!
Да, току-що платих на съдебния лекар. - Защо?
Трябваше да премахна Файзел. ЦРУ не може да оперира на територията на САЩ.
Правителството, не е толкова тъпо, за да го преследва.
Точно така! Имах нужда от някой външен.
Някой, който да отклони вниманието.
Някой, който да не бъде проследен до мен.
И така, ти избра мен? Защо?
Блестяща препоръка от доктор Манчин.
Кой мислиш, че финансира откачените му експерименти?
Виж, аз... Знаех, че си нещо друго. Да.
Моето малко камикадзе К-9.
За какво, по дяволите, говориш?
През Втората световна война... закачали бомби на кучета
Обучили ги да се блъскат във вражески танкове.
Кучето мислело, че е игра или нещо подобно, но ставало на кайма.
Трябваше да разбера с какви лакомства
да те обуча да извадиш Файзел от крепостта му.
Но, ако не успееш или те убият... Нямаше да ми коства нищо.
Ето защо ти бе идеалната. Между другото къде е колата ми?
Кой, по дяволите, си ти?
Кой съм аз?
Този, който пречи на тази дърта торба с лайна да убива невинни.
Файзел бе актив, но стана пасив.
Всички го искаха мъртъв, но не можеха да го докоснат.
Мислиш ли, че това мазохистично
лайно някога щеше да спре?
Вече не си толкова недосегаем, нали красавецо?
Социалният ти живот е била скапана преструвка? Ще те убия, по дяволите.
Може да опиташ. Или вместо това... просто да ме изчукаш.
Какво? Не беше ли забавно?
Искам да кажа, ти направи всичко това за мен?
Сигурно наистина съм като теб.
Беше ли твърде силно за теб? Съжалявам. Малко го бърниках.
Знаеш ли какво обаче? Ще се окаже, наистина красива история, Линди.
Отчаяна, малката счупена принцеса
отмъщава за смъртта на любимия си и след това... Отнема живота си.
Ами сега.
Смешно е, защото мислех, че трудно ще те омая, но го направих,
защото изглеждаше доста объркана,
по интересен начин, но...
Не, твърде лесна си.
Оказа се, че всичко, от което се нуждаеш, е да те чукат.
Знаеш ли какво? Всъщност този период от месеца
не ти носи късмет, жалък тъпак!
Какво по дяволите е това? - Подарък за раздяла!
Начукай си го!
Съжалявам. - Ти, предателска гадино!
Нямах представа какво ще правят с теб. Джъстин, и Файзел са мъртви, нали?
Да. Познай кой е следващият. - Чакай. Не забравяй, кой те освободи.
Не знаех, че терапията ти, би била толкова екстремна.
Да, но виж, това... Той успя да ти покаже колко си необикновена.
Ти ме поднесе като агне за клане.
Нямах идея! Но виж се, Линди. Ти си толкова специална.
Аз съм откачалка. Ще ме застреляш ли? - Какво?
Не, не мисля. Не знам... - За какво ти е това?
Ти не си изрод. Ти си великолепна.
Сега можем да започнем да работим.
Мисли за нещата, които можем да правим заедно...
Да не си полудял? Ти ме предаде!
Помогнах ти повече от всеки друг. - Майната ти!
Не мърдай! - Линди, пусни пистолета!
Задръж! - Нараняваш ме!
Пусни пистолета! - Не съм свършила!
По дяволите! Ти я рани! - Извинявай, мислех, че ще го убиеш.
Вършех ти работата, глупако! - Не ме наричайте глупак!
Иван Марцел Манчин, арестувам ви за медицинска практика без лиценз.
Добре. Ще натискам тук.
Махни пръста си от дупката на крака ми.
Малко помощ?
А охраната? - Самозащита.
А инцидентът с джъмперните кабели?
Също самозащита. - Самозащита.
А родилното отделение? - Сгрешена самоличност.
Какво се стана с "живота по правилата"?
Някои правила са по-добри от други.
Това значи ли, че няма да отида в затвора?
Ще отидеш в затвора. - Нападна ме.
Карала си бясно в града кола, струваща повече от годишната ми заплата.
Отиваш в затвора, сладурче. Отсега го виждам.
Ще се видим в съда. - Очаквам го с нетърпение, детектив.
Това е ежедневието ми.
Свалиха ти го в линейката. И така, какво следва?
Не знам. Предполагам, че започвам отначало.
Просто... Без повече срещи на сляпо.
Това вероятно е добра идея.
Много гадняри има там.
Има също и... някои мили момчета.
Да
Заповядай. - Благодаря ти.
Няма куп снимки, на дупката ти, нали?
Моят анус? Не.
За какъв неудачник ме мислиш? - Имах предвид, онзи, на крака ми.
Да, добре. Съжалявам за това.
Знаеш ли, винаги бих могъл да ти се реванширам.
Вечеря по някое време?
Ще си помисля за това.
Аз съм отличен готвач.
Залагам двойно срещу камбалата. - Добре, сега се разкарай.
Дайте малко дребни, моля. - Но...
Искаш ли това?
Благодаря.
Ти се върна. - Мога ли да ти помогна?
Току-що го проверявах. Отвън изглежда много разрушено.
Коя сте вие?
Все едно е избухнала бомба. - Да, имах проблемен бойлер.
Но защо се върнахте? - Това е моят апартамент.
Повечето хора, когато животът им се взриви, просто биха побягнали.
Много е хубаво, че искате да се си у дома и да опиташ отначало.
Съжалявам, познавам ли ви? Преследваш ли ме?
Какво всъщност искате?
Толкова си смела, точно както те описа Манчин.
Добре се справихте под наша грижа. - Добре, достатъчно се забърквах
с психотични терапевти и шибаното ЦРУ,
или каквото и да сте вие. - Напълно разбирам.
Прекарала сте години, принудена да потискате гнева си.
Съжалявам за Джъстин. Това, което направи, не беше одобрено,
но сега... Сега Линди,
видяхте колко мощна можете да бъдете, когато прегърнете яростта си.
Добре съм, както съм. Благодаря. - Наистина ли?
Е, как си? Ти не си нормална
Наистина ли мислиш, че ще бъдеш щастлива в живот без цел?
Ние ще те учим да ползваш яростта си, като я насочваш към правилните хора.
Хората са най-мощното и неоткриваемо оръжие.
Боже!
Превод от Snow Queen Yaka.net