Помощ!
Моля ви, няма време! Отвлечена съм на някакъв зловещ остров.
Спокойно. Знам къде сте. Стойте там. Ще пратя помощ.
Благодаря. Много ви благодаря.
Побързайте! Трябва да побързате!
Всичко ще е наред, г-жо Мадисън.
Чакайте.
Откъде знаете името ми? - Защото вие сте един от гостите ми.
Не!
Не! Спрете! Пуснете ме!
Г-Н РОРК
Моля ви! Пуснете ме!
ОСТРОВЪТ НА ФАНТАЗИИТЕ ОТ BLUMHOUSE
Самолетът!
Г-н Рорк. Самолетът.
Пристига!
Да видя усмивки!
Усмивки!
Е...
Мястото не е скапано.
Ще падне...
купон!
Леле...
Благодаря.
За добре дошли.
Готино посрещане.
Нека ви помогна.
Няма нужда. - Не, настоявам.
Вътре беше шумничко.
Аз съм Патрик. - Гуен.
Приятно ми е. - И на мен.
Добре дошли на Острова на фантазиите.
И поздравления за победата в състезанието.
Този уикенд ще бъдете наши ВИП гости.
В замяна искаме само
да ни препоръчате онлайн, като се приберете.
Основи на маркетинга.
Аз съм Джулия, личната асистентка на вашия домакин г-н Рорк.
Какъв му е случаят? - Дълга история.
Чух, че семейството му купило острова от туземците
преди 200 години за 6 каси ром.
Чух, че бил инвеститор през 90-те, но се отегчил от Силициевата долина.
И открил увеселителен парк?
Повярвайте, островът е много повече.
Тук абсолютно всичко е възможно.
О, да.
Постоянно ли правите това?
Постоянно, бейби! - Да!
Еха.
Г-н Рорк прави последни приготовления. Ще ви чака на бара за по питие.
Междувременно ще ви отведем по стаите,
за да се преоблечете и освежите.
Няма обхват! Явно не всичко е възможно.
Ще ви помоля да изчакате на бара.
Стаите ви скоро ще са готови.
А останалите, моля, последвайте ме. Бунгалата ви са насам.
Пич!
Не мога да повярвам, че ме доведе!
Нямаше да е суперваканция без малкото ми братче.
Нали?
Ето. - Тук нищо не се плаща.
Само за мен ли е?
Неслучайно се нарича Островът на фантазиите.
Както казахте, място, където абсолютно всичко е възможно.
Но не казахте как става.
Г-н Рорк съобразява всяка фантазия със съответния гост.
Въз основа на въпросник.
Признавам, че съм отскоро тук.
Точно как г-н Рорк осъществява всичко,
е загадка и за мен.
Това, което знам,
е, че животът ви ще се промени завинаги.
Надявам се да сте готова.
Ще взема две. Благодаря.
Супер, нуждая се от питие.
Съжалявам, пия двойно.
Може ли да говорим с г-н Рорк? Още нямаме стаи. Господине! Ехо?
Човече, брат ми ти говори.
Аз съм брат му. Ехо? - Чакай.
Наистина ли сте братя?
Понеже сме различни по цвят, не може да сме братя?
Пич! Расист ли си?
Не, имам предвид... - Какво?
Стига...
Мразиш азиатци ли? - И защо?
Не съм казал това. - Точно това каза.
Имаш расистка подстрижка.
Виж му физиономията. - Бъзик, бе!
Баща ми се ожени за майка му, когато той носеше памперси.
Аз съм Джей Ди. Викай му Ти.
Пич. - Какво?
Говорихме за това. - Карай.
Прякор от колежа. Бракс.
Патрик. Приятно ми е.
Вие вземете бунгалото на Патрик,
а той може да "бунгалува" с мен.
Аз съм Мелани.
Май не се запознахме в самолета.
Беше доста шумно.
Мога да бъда доста шумна.
Много си директна, Мелани.
Идея си нямаш, Патрик.
Е, каква е твоята фантазия?
Този въпрос е... към всички.
Любопитно ми е как става.
И аз това се питах.
Виртуална реалност.
Може би е ЛАРП-игра.
Ролева игра на живо. Забавно е.
Така съм чувал. От... загубеняци.
Добре се измъкна. - Благодаря.
Прав е. Трябва да е като потапяне във виртуален свят.
А ако фантазията ти включва друг човек?
Холограми. Като Тупак.
А ако човекът е мъртъв?
Тупак.
Четох в Reddit, че Рорк слагал в питиетата тонове халюциногени. Откачено.
Гарантирам,
единственото нещо в тези питиета, е най-качествен вносен ром.
Добър вечер. Аз съм г-н Рорк и ще сбъдна най-съкровените ви желания.
Добре дошли на Острова на фантазиите.
Да!
Благодарим. Тъкмо обсъждахме как точно стават нещата.
Скоро ще узнаете и обещавам, няма да се разочаровате.
Островът има две правила.
Полага се по една фантазия на гост.
И второ, трябва да участвате във фантазията
до естествения й край, независимо от всичко.
Защо да не участваме?
Фантазиите рядко се развиват според очакванията,
а точно както би трябвало.
И не знаете какво ще стане? - Само островът знае.
Аз съм негов смирен помощник.
И кога започва всичко?
След като си починете.
Ние още не сме получили стаи.
Дано островът е готов за сурови, но обективни отзиви.
Това е така, господа, понеже...
вашата фантазия започва сега.
Къде е това място?
Не си падам по храсталаците.
Затова ли Джени те заряза? - Стига, Ти.
Престани с този прякор, не се шегувам.
Съвсем близо сме.
Във въпросника сте написали,
че искате да имате всичко, нали?
Да.
Ами...
всичко това е ваше.
Eй!
Съвсем буквално, Рорк, но е суперяко!
Шампанско? - За мен не.
Азиатски метаболизъм.
Не забравяй какво ти казах за братчето ми Бракс.
Казах, че си гей.
Как можах?
Мислиш, че щом съм гей, значи искам само голи,
нацепени, сочни, разкошни мъже?
Не съм еднопластов.
ГОЛЕМИ ИГРАЧИ
Два пласта. Имам два пласта.
Шибан Остров на фантазиите!
Ако ви потрябвам, вдигнете който и да е телефон.
Забавлявайте се. - О, непременно.
Това е хубава трева.
Добро утро.
Г-н Рорк ви вика.
Г-це Олсън, седнете, моля.
Благодаря.
Помагам на хора да осъществят фантазиите си от много, много отдавна.
Често те са лишени от въображение.
Все е нещо сексуално.
Но вашата е доста абстрактна.
Пишете: "Щастието и аз сме несъвместими.
А с грешките и съжаленията сме стари приятели.
Ако имам едно желание, то е да мога да поправя грешките си."
Късно ли е за нещо сексуално?
Не, не, не. Това ми харесва.
Предизвикателство е.
И приемам.
Хубаво.
Какво не харесвате в живота си?
Да започнем от работата. Недвижими имоти?
Търговска дейност. Какво да й харесвам?
Семейно положение?
Необвързана.
Искате ли деца?
Това психоанализа ли е, или ваканция?
Ако имате късмет, и двете.
Винаги съм си се представяла със...
едно момиченце.
И от кого се надявахте да го имате?
Г-це Олсън.
Съжалението е болест.
То ви е терзало твърде дълго...
но аз ще ви помогна да се изцелите.
Ако ми позволите.
Казва се Алън.
Много добре.
И защо не се получи с г-н Алън?
Лош момент.
Когато се запознахме, бях в депресия.
На първата ни годишнина той ми предложи.
Отказах му.
Не вярвахте, че той ви обича,
защото не вярвахте, че заслужавате любов.
Ако можехте да върнете онзи момент,
бихте ли казали "да"?
Да.
Зад онази врата...
е вашата фантазия.
Шанс да промените момента, за който горчиво съжалявате.
Мадам.
Какво е това?
Г-це Олсън, моля ви...
вратата.
"Маестрос"?
До последния детайл. Как...
Да.
Точно тук ви предложи г-н Алън.
Довели сте го?
Знаели сте?
Реших, че си ми вързала тенекия. Резервация за Чеймбърс.
Да, сър.
Насам.
Алън, много съжалявам. - За какво?
Че са те въвлекли в това. Не мога...
Боже! Трябваше ли да платиш за пътя?
Не!
Таксиджията каза: "Безплатно е, човек. Споко."
Какво?
Добър апетит.
Спри да се преструваш.
Не съм говорила с теб от 5 години,
а ти се появяваш тук и изглеждаш...
страхотно. Не си мръднал и с ден.
Тази сутрин те видях в леглото си.
Това интервенция ли е?
Играеш роля, за да науча нещо за себе си?
Кога и къде си удари главата днес?
Сериозно, добре ли си?
Би ли ме извинил?
Не това исках.
Това е вторият ви шанс да приемете предложението му за брак.
Какъв е смисълът? Това не променя нищо.
Тук сте, понеже съжалението е съсипало живота ви.
Не превръщайте това в пореден момент, за който ще съжалявате.
Но това не е реално.
Или е?
Това е Островът на фантазиите.
Реално е колкото си го направите.
Явно запазват най-доброто за последно.
И твоята фантазия не е започнала? - Не.
Може ли да дойда?
Заповядай. Този младеж не ми е интересен.
Желаете ли коктейл? - Не, благодаря.
Притеснен ли си? - Малко.
Бих те питала пак за фантазията ти,
но снощи не ти се говореше за това, така че...
Ще прозвучи глупаво.
Още като дете мечтаех да стана войник.
Но обещах на мама, че няма да го сторя и станах ченге.
За да съм полезен. Да ловя престъпници. - Но не стана така?
Не, стана инцидент. Заседнах зад бюро.
И сега си казах: "Това е моят шанс да поиграя на войник."
Дори и да е игра с халосни патрони.
Не си бил войник? А какви са тези плочки?
За късмет.
Ако се тревожиш, че твоята фантазия звучи глупаво,
чакай да чуеш моята.
Да отмъстя за тормоз от детството. - Тормозили са те?
Много късно се развих. Приличах на момче.
И когато най-популярното момиче в училище реши
да ме превърне в любима мишена, не го приех добре.
И как да приемеш кофа с вода от тоалетната върху главата на бала след 8-и клас!
Това е ужасно.
Все бях тревожна и мама ме прати на терапевт,
известен и като Доктор Мъчение.
Той говореше толкова, че исках да му зашия устата с телбод.
Та, Доктор Мъчение
ми каза да напиша писма до съученици, с които искам да се сближа.
Като упражнение.
Един ден Слоун, мъчителката ми, задигна писмата
и ги разлепи из цялата столова.
Лепнаха ми прякора "откачена преследвачка".
Просто искам да усетя какво е да си от другата страна.
Знам, че фантазията няма да е реална,
но нали затова ходим на хорър филми и се возим на скоростни влакчета?
Заради усещането?
Според мен това е много по-вълнуващо от скоростно влакче.
Г-н Съливан, ще ни оставите ли насаме?
Трябва да дам указания на г-ца Коул.
Междувременно може да направите малко лицеви опори, коремни преси,
или клекове.
Няма проблем, той знае за Слоун. Признах си.
Добре тогава. Без упражнения.
В лобито
има асансьор.
Натиснете копчето за етажа, който не е обозначен.
Може ли да записвам с телефона?
За спомен.
Фантазията си е ваша.
Боже.
Ехо?
Намирам се на Острова на фантазиите.
Сега съм в супер зловеща контролна зала и след малко започвам.
Има много червени бутони.
Този свети.
Сигурно е точният.
Започваме.
Абсурд!
Слоун?
Наистина страхотна холограма.
Тя изглежда по-добре от Тупак.
Отвори ме
"Отвори ме."
"Различни бутони за различни видове отмъщение.
Приятно прекарване."
Добре, Холо-Слоун.
Да се позабавляваме.
О, Боже!
О, Боже, беше невероятно!
Вода от тоалетната! Да!
Точно като на бала след 8-и клас.
Мама е доволна.
Момент. Това е Слоун.
Еха.
Този не е съпругът й.
Господи! Този изобщо не е съпругът й.
По дяволите!
Не!
Когато си на Острова на фантазиите...
Този е съпругът й.
Уил!
Слоун? - Уил!
Това пък какво е?
Това Грег ли е?
Не ми казвай, че си там от два дни.
От два дни?
Как можа да ми го причиниш?
Ще кажеш ли нещо?
О, Господи!
Рорк?
Там ли си? Приключих.
Ясно. Исках отмъщение,
но не мислех, че наистина ще я отвлечеш.
Хайде.
Ей!
Снаряжението ти, войнико. - Това ли е?
Просто го сложи. Ще разбереш, когато започне фантазията.
Дългът ме зове. - Забавлявай се.
Какво правиш?
Шепни.
От фантазията ми ли си? - Мястото не е каквото мислиш.
Тук умират хора.
Ако не ме изслушаш...
Мамка му! Твърде много са.
Къде? Да дойда ли с теб?
Не мърдай.
Не си го и помисляй.
Спокойно. И аз съм войник.
Какво правиш тук? - Откъснах се от частта си.
Не знаехме, че има и други.
Изпълняваме...
тайна операция.
Изненадан съм да те видя тук.
Мразя изненадите. И лъжците.
Ей!
Това не е... - Кажи го на лейтенанта. Тръгвай.
Добре.
Изглеждате страхотно.
Не ме бутай така.
Позабавлява ли се с палавия Алехандро снощи?
Чудно, че е още на крака. - Чудно, че не се е погнусил от татуса ти.
Нямам търпение да го махна. - Сериозно.
Ами ти?
Видях те да говориш с онова Барби. Как мина?
Частити?
Повярвай, целомъдреното й име е жива ирония.
Чукахме се два пъти.
Значи окончателно приключи с Джени? - Коя?
Частити?
Ела. - Здравейте.
Как си? Заповядай.
Благодаря.
Чух, че сте изкарали невероятна нощ.
О, да.
Невероятно е как плака той. - Какво?
Извинявай.
Тук няма ли политика за конфиденциалност към гостите?
Нека позная. - Джени?
Всъщност е много мило.
Тя е неговата луна и звезди.
Да знаеш, хич не те бива да пазиш тайна.
Тя скъса с него заради мен.
За милионен път, не е!
На годишнината ви се надрусахме и играхме на "Марио".
Не можеш ли да се върнеш у вас?
Задръстените ни родители се отрекоха от него, когато се разкри.
Преди 7 години. - Тогава не беше готино да си гей.
Няма ли да сте щастливи, ако живеете поотделно?
По-полека с въпросите.
Тя е права, пич. Заряза си живота заради мен.
Трябва да се изнеса. - А кой ще спи на дивана?
Никой. Това е идеята.
Целомъдрен пояс, ще ни оставиш ли да поговорим?
Много ти благодаря.
След малко ще се видим.
Брат ми, мисля, че от тази трева си изперкал.
Животът ми не е в застой заради теб. Той е суперяк заради теб.
Ясно?
Да видим какви други забавления има да ни предложи къщата.
Чао, модели!
Чао!
Много е яко.
Няма извинение за 14 кутии.
Момичетата скаути бяха страховити.
Все пак 14? - Да.
Когато имаме деца, ще бъда ужасно мекушав баща.
Когато имаме деца?
Знам, че мина само година, но ти ме караш да мисля за бъдещето.
Виж, радвам се, че те видях, но не е нужно да продължаваш с тази игра.
Ти ме отблъскваш, защото винаги така правиш, но...
Моля те този път да не го правиш. Става ли?
Ще се омъжиш ли за мен?
Да.
Да!
Шампанско, моля!
Скъпа...
Това е само фантазия.
Която желая до края на живота си.
Аз също.
Няма да повярваш какво имат точно в моя размер.
О, бейби!
Няма начин!
Блинг-блинг!
Блинг! Закъснях. Дай пак.
Добре.
Блинг-блинг!
MTV "Cribs" е гола вода пред това тук!
Това е новата версия!
Пич! - Какво?
Това тайна стая ли е?
Сигурно там държат най-готините неща.
Паник-стая!
Чувствам се като Джоди Фостър в оня филм.
Върховно! - Божке!
Виж, карта на цялата къща.
Всички богаташи ли имат паник-стаи? - Да.
Трябва да си харчат биткойните за нещо.
Като гаражи до оръжейните складове?
Да, мамка му!
О, Господи! - Да!
Да го кръстим ли Алехандро?
Той е пацифист.
Ти говориш за члена му.
Да. Боже! - Да, пасва.
Боже! Виж колко камери. Пич!
Дано няма камери в тоалетната.
Направих нещо доста гнусно. - Има куп охранители.
Богатите имат нужда от охрана, нали?
И гранати ли им трябват?
Хрумна ми нещо.
Браточка! Ей!
Не си ли гледал "Братя по оръжие"?
Ако пусна тази ръчка, ще гръмнем.
Да гръмнем. - Да го направим.
Движете се.
Може ли да отхлабиш малко това?
Фантазията ми не включваше плен.
Не знам какви ги дрънкаш, но ще погледна.
Остави го на мира, Химоф.
Да вървим, хайде.
Добре.
Накъде сте тръгнали? Каква е тази мисия?
Зад границата държат американски заложници и отиваме да ги освободим.
Още секретна информация да споделиш с пленника?
Той е американец, сержант. - Може би.
Но не е войник.
Лейтенант!
Говори с този човек.
Твърди, че е от нашите.
Къде го открихте? - Зад южния хребет.
Мислех, че тук сме само ние.
Така е.
Имаш ли име?
Какво правиш, Рорк? - Ей!
Не викай.
Прекрати играта. Повикай Рорк. Не това исках.
Имаш 10 секунди да се идентифицираш.
Добре са се справили. Много приличаш на него,
но той беше по-висок от теб.
Пет секунди. - Сам ще повикам Рорк.
Пуснете ме! - Стига лъжи.
Не пипай това!
Защо името ми е на плочките ти?
Нападат ни! - Прикрийте се!
Залегни!
Ало?
Моля ви! Трябва ми помощ!
Вие ли пратихте някого?
Рорк, ако ме чуваш, знам какво казах.
Исках да унизя Слоун и да я разплача, но не това имах предвид!
Спрете! Спрете! Прекратете!
Доктор Мъчение?
Не. Не, чакай!
Не, спри!
Мамка му!
Интеркомът!
Съжалявам, моля, продължете.
Добре, искам да отрежеш безименния пръст...
на...
на лявата й ръка.
Не! Не.
На дясната ръка. Дясната.
Това е фантазията ми. Действай.
Да.
Мередит?
Мелани.
Какво правиш тук? - Също като теб. Бях отвлечена.
Хайде.
Давай!
Благодаря, спаси ми живота. - Още не е спасен.
За най-хубавия уикенд в живота ни!
Майната му на метаболизма! Наздраве!
О, да.
Това изстрели ли бяха? - Май някой е влязъл в оръжейния склад.
Лазерна показалка!
Хайде. Бързо!
Без паника.
Паник-стаята! - Да! Давай!
Каква паник-стая? - Хайде, модели!
Не мога да тичам с тези обувки!
Хайде, хора! Ето, тук е!
Хайде, бързо!
Ето тук! - Ще звънна на Рорк!
Наслаждавате ли се на фантазията си?
Беше супер, но дойдоха едни въоръжени!
Хайде, побързайте!
А, да.
Сигурно хората на Калашов.
Кой е Калашов?
Бизнесмен, къщата е била негова.
Какъв бизнес?
Боя се, че когато искаш да имаш всичко, обикновено други искат да ти го вземат.
Виж, Рорк, не искаме всичко!
Искаме го само за уикенда.
Остави телефона. Трябва да влизаме!
Не! - Какво? Не!
Час!
Ние сме. Ехо? Не бъди гаднярка!
Рорк, аз съм страхлив! Не играя дори на ескейп-стаи.
Както ви казах,
започне ли фантазията, трябва да участвате
до естествения й завършек.
Никой не разбра какво си имал предвид!
Приятна вечер.
Затвори ми.
Трябва да се успокоим.
Да се успокоим. Защото това е театър, нали?
Значи Алехандро е жесток актьор.
Какво ще правим?
Предаваме се!
Още се опитвам да го осмисля.
С теб сме били отвлечени
от един и същ човек?
Знам. Откачено е.
Ти как избяга?
С главичка.
Ударих с глава пазача. Взех му пистолета и го пречуках.
Леле. - Да.
А къде е пистолетът?
Изгубих го.
Що за извратен гнусен изрод
ще иска да ми съсипе живота пред очите ми?
Явно е наш общ познат.
Някой наш съученик.
Онази откачена преследвачка?
Която пишеше писма на всички?
Абсолютно! Права си.
Как й беше името?
Мередит?
Божичко! - Какво?
Те ли те накараха да облечеш това?
Много съжалявам.
Не знам как сме се озовали тук,
но ти ме спаси от онзи ад.
Нищо работа.
Сега аз ще ни върна у дома.
Те ме докараха с лодка.
Намерим ли брега, ще се измъкнем оттук.
Ако фантазията ви не е да умрете,
по-добре елате с мен.
Май трябва да идем с него.
Да.
Има ли нещо?
Не, не.
Няма нищо.
Всичко е идеално.
Ехо?
Има ли някой там?
Объркан и непокорен.
Като филма от миналата година?
"Това им харесвам на гимназистките."
Млъкни, Химоф. Стига си снимал.
Не! Мога да обясня!
С теб трябва да си поговорим. Ела.
Ставай. Върви.
Плочките ти са с моето име.
А това беше в портфейла ти.
Ей, по-внимателно!
Защо имаш снимка на мен и сина ми?
Виж, бъди честен. Актьор ли си?
Какъв актьор? Аз съм войник.
Време е да бъдеш откровен. Откъде взе снимката?
Това съм аз на 9. - Недей.
Това е синът ми. - Той има прякор. Какъв е?
Защо ти не ми кажеш?
Пач.
Грешка.
Али.
Открих и личната ти карта.
Твоето лице с името на сина ми и датата му на раждане.
Стига игрички.
Време е да ми кажеш какво става тук.
Родил съм се 4 месеца по-рано.
Лекарят не вярвал, че ще оживея, но съм оцелял.
Ти си казал, че съм несломим.
Че съм боец.
Като Мохамед Али.
Кой ти го каза?
Ти. На всеки рожден ден.
Твърдиш, че си моят син?
Това е невъзможно. - И аз така смятах.
Сега не съм съвсем сигурен.
Кога го видя за последен път?
Преди девет месеца
и седем дни.
Валеше дъжд.
Той отказа чадъра на майка си.
Искаше да ми покаже, че е печен.
Не затова го направих.
А за да не видиш, че плача.
Как се случва това?
Прави го мястото. Този остров.
Той сбъдва желанията. Казах, че искам да бъда войник,
но явно съм искал да те видя отново.
Островът някак го е знаел.
Кога ме видя за последно?
Преди 27 години, 6 месеца и 5 дни.
Значи не съм се завърнал.
Загина, спасявайки хората си при секретна мисия във Венецуела.
Венецуела? Сигурен ли си? - Разбира се. Защо?
Защото ще сме там утре.
Събери екипа... - Г-н Рорк.
Добро утро, г-це Олсън.
Страхотен фотошоп.
Не знам как сте я сложили в телефона ми, докато съм спала, но изглежда истинска.
Истинска е. Казахте "да" на Алън и се оженихте.
Прекрасна церемония.
Той ми предложи едва снощи. - Сигурна ли сте?
В него има нещо различно. Изглежда по-стар.
Женени сте от 5 години.
Не разбирам.
Татко, виж какво намерих.
Казва се Лайла.
Тя е моя... - Дъщеря.
Винаги сте мечтала за такъв живот, нали?
Стига, та тя е дете.
А вие - нейна майка.
Убедете се сама.
Дъщеричката ми!
Как е възможно?
Островът го прави.
Той има могъщи сили.
Чух легендата за него за пръв път преди много години.
Място, където всичко е възможно. Бях обсебен.
Убедих жена си да ми помогне да го открия.
Пътуването ни беше дълго и тежко...
Тя почина преди... преди да пристигнем.
Когато най-сетне го открих, си пожелах тя...
отново да е жива.
Да е каквато я видях за първи път.
Завинаги.
Островът я е... съживил?
Да.
Докато стоя тук и претворявам всички фантазии,
тя ще живее.
Островът изпълни и вашето желание.
Да имате мечтаното семейство.
Живота, за който винаги сте мечтали.
Започнете да го живеете.
Мамо, ела да си играем.
Приключвай, сержант.
Ей, ела с мен.
Вземи си раницата.
Ехо, насам!
Какви ги вършиш, Химоф?
Приличате си, сякаш сте роднини. Помислих...
Недей! Не мисли. Върши си работата.
Не знам как се случва това, но ти вярвам, затова си тръгваме.
Отиваме направо в Панама и оттам се прибираме.
Отменяш мисията?
Не. Измъквам ни оттук.
Не можеш. Ти си герой.
Знаеш ли какво е герой?
Човек, който е твърде глупав, за да остане жив.
Не, не. Не това трябва да стане!
А какво трябва да стане?
Трябва да умра ли?
Да вървим.
Ако го направиш, ако избягаш,
не знам какво ще се случи с нас,
но знам, че тези хора, твоите хора,
ще умрат, защото не си ги спасил.
Не го знаеш. - Знам го!
Затова нося плочките ти.
Имало е граната. Хвърлил си се върху нея, за да спасиш хората си.
Ти беше герой. Беше моят герой.
Виж...
Ти може да си израсъл без баща, но аз се прибирам при сина си.
Правиш грешка.
И ще съжаляваш за нея до края на живота си.
Умря човек, когото можех да спася,
затова повярвай, знам го.
Поне ще остана жив.
Не бъди страхливец.
Няма да ти го позволя.
Какъв избор имам?
Завършваме мисията и спасяваме хората ти.
Ти каза, че съм загинал там. - Така е.
Но сега аз съм тук.
Значи твърдите, че сте гости?
Да.
И не сте чували за Калашов.
Не. - Да.
Което каза той.
А ние сме само актьори на Острова на фантазиите.
Да. - Ами да.
Ей, стой!
Боже!
Добре ли си?
Добре.
Един от вас ще ми каже истината.
Или си мислехте, че ще убиете Калашов и ще му вземете бизнеса?
Нямаме идея кой е Калашов.
Честно, мислех, че е име на водка.
Никого не сме убили. - Не вие. Охранителите ви.
Но няма проблем, ние ги убихме.
И преди да убия и вас,
ще ми кажете какво направихте с парите и кокаина.
Пари? - Кокаин? Не, ние...
Взехме малко кокаин. - О, боже!
Стой. - Мамка му.
Стой.
Ако ще се правите на тъпи, аз ще ви покажа колко добър актьор съм.
Мисля, че има недоразумение.
Вече казахме на Рорк, че не играем повече.
Така че разберете се с него.
Недей! Не!
Кълна се, че нямаме представа къде са дрогата и парите, ясно?
Сигурен ли си?
Защото ще изгубиш ръката си.
Не знаем! Моля те! Иначе щяхме да кажем! Това трябваше да е купон!
Да. - Фантазия!
Може би тази фантазия не е вашата. А моята.
Това е сбъркано, човече.
Господи!
Добре!
Знаем къде са парите! - Говори.
Говори!
Долу са.
Близо до гаража.
Да.
Добре. - Боже!
Ти оставаш с Русокоско.
Ти идваш с мен.
Този замък ще бъде моята къща.
Какво? Само твоя ли?
Вече изнасяш ли се?
Може ли да живея при теб?
Не. - Защо?
Знаеш защо, мамо.
Трябват ми мидички за къщата ми.
Ако от това ще ти олекне,
аз също не мога да живея там.
Винаги съм искала това.
Защо ли нямам усещането, че го заслужавам.
Заслужаваш го.
Толкова ви обичам и двамата.
Къде отиваш?
Да оправя нещата.
Г-н Рорк, може ли да поговорим?
Искам нова фантазия.
Бях ясен. Само по една.
Да, знам какво казахте. - Не. Доверете ми се.
Някои биха убили за това, което имате. Семейство.
Порадвайте му се, докато можете.
Вие не разбирате.
Да му се доверим ли?
Той е не по-малко страховит от предния.
Защо ще се преструва, че ни спасява?
Ей! Ти!
Деймън. - Деймън.
Вървим цяла нощ. Кажи какво става, преди да продължим.
Тук сме изложени на опасност.
Рорк има очи и уши навсякъде.
Кой е Рорк? - Питай нея.
Не знам за какво говори. Хайде, да вървим нататък.
Давайте, по-живо!
Ще си бърборим долу.
Къде? Къде отиваме?
Искате ли да напуснете острова?
Стойте до мен.
Не е добре да изоставате.
Оттук. Не. Чакайте.
Може би оттук.
Не. Може би...
Може би оттук...
Не. Оттук.
Хайде, блонди.
Ти бъзикаш ли се?
При прилив се наводнява.
Не от водата трябва да се боите.
Супер.
Побързайте.
Какво беше това? - Какво беше кое?
Морски змии.
Движението ги привлича. Затова не се паникьосвайте.
Да газиш в мръсна вода в тъмна пещера, пълна със змии,
без да се паникьосваш...
Много е лесно.
Какво става?
Нищо. Няма нищо, остави.
Насам!
Прощавам ти.
Какво е това? - Най-съкровеното ти желание.
Затова те доведох тук. За да видиш сама.
Фантазията ти е да се събереш със съпруга си?
Какво е това място? - Наеха ме да разбера това.
Частен детектив съм. Един клиент ме нае за куп пари да разбера какво става тук.
Иска силата на острова за себе си.
Резервирах си престой преди 3 седмици.
Първо бях скептичен. Но после фантазията ми започна.
Видях дъщеря си, която изгубих преди години.
Беше красиво, но после всичко се изроди.
Превърна се в кошмар.
Рорк откри сателитния ми телефон и го унищожи, преди да повикам помощ.
Беше разбрал... всичко.
Това място е зло. Рорк е зъл.
Не му пука кой ще живее или ще умре,
но аз знам как да го спра.
О, да, знам.
Силата на острова идва от този камък.
Прави водата черна и се просмуква навсякъде.
Може да върши невъзможни неща.
Да съживява любими хора,
да ги превръща в чернооки зомбита, както направи с дъщеря ми.
Не съм сигурен как го прави Рорк,
но чрез водата той осъществява фантазиите.
Ще използвам това, за да го изоблича като чудовище,
затова трябва да го изнесем от острова.
Познавам един частен пилот на час оттук.
Намерете телефон в хотела и му звъннете.
Махнете се от острова и разкажете на света за това място.
Ами ти? - Рорк няма да ме пусне до хотела.
Но ти си негова гостенка.
Гостенка? - Какво?
Не съм.
Видях те да слизаш от самолета. - Дошла си със самолет?
Не. Какво?
Той е луд. Аз те спасих.
Помниш ли?
Искала си да ми съсипеш живота?
И кои са онези хора?
О, Боже!
Ти си откачената преследвачка.
Направи всичко това заради едни номерца?
Номерца?
Ти ме измъчваше ежедневно с години.
О, моля те. Закачах се.
Така ме изтормози, че завърших гимназия от вкъщи.
Да, беше лошо да съсипвам живота ти, но ти първа съсипа моя.
Накъде е хотелът? Искам да се махна от острова.
Ще ти покажа. Ела.
Джулия?
Джулия? Добре ли си? - Да.
Пий вода. - Добре съм.
Не, няма нужда.
Тук е прекрасно. Наслади се на фантазията си.
Не мога.
Искам нова.
Питай г-н Рорк. - Опитах. Отказа ми.
Искам да променя момента, за който съжалявам, но избрах грешния.
Не мислех, че ще се случи наистина,
а сега имам петгодишни спомени за дъщеря, която довчера нямах.
И ще се откажеш от всичко заради нова фантазия?
От детето си?
Преди 6 години се случи инцидент.
Пожар в апартамента ми.
Затова казах на г-н Рорк, че бях в депресия.
Загина човек и то по моя вина.
Ако мога да предотвратя това, а не го сторя, никога няма да си го простя.
Умолявам те.
Моля те, помогни ми.
За да промениш момента, за който съжаляваш най-много,
не ти трябва нова фантазия.
Искам си фантазията. - Трябва да спрете.
Не искам нова фантазия.
Искам същата, но изпълнена правилно.
Ако когато дойдох, знаех, че мога да променя миналото,
нямам съмнение какво бих избрала.
Съжалявам, че едва сега повярвахте в острова, но правилата неслучайно ги има.
Но тези правила не са единствените, нали?
И вие имате свое.
Докато изпълнявате повелите на острова, жена ви ще живее.
Сам ми го казахте.
Вече изпълних фантазията ви. - Заблудихте ме.
Желанието ми бе да поправя грешката си. Но не онази, която избрах.
Нима ще рискувате живота на жена си заради това?
Добре. Сигурна ли сте, че го искате?
Не го искам. Длъжна съм да го направя.
ЛОБИ
ЕТАЖ 2
ЕТАЖ 3
О, не!
Ник! - Помогни ми! Не мога да изляза!
Хайде, Джей Ди!
Бракс? Джей Ди? - Побързай, има пожар!
Бягай! - Почакайте!
ЕТАЖ 4 НЯМА ДОСТЪП ДО ПОКРИВА
Сградата гори!
Ник!
Помощ! Не мога да изляза!
Не ме оставяй да умра! Моля те!
Не мога да дишам! - Ник!
Ник!
Ще повикам помощ. Дръж се!
Моля те, не си тръгвай! Не ме оставяй!
Полицай?
Вътре има човек. Помогнете ми да разбием вратата.
Успокойте се. Помощта идва насам.
Патрик?
Познаваме ли се?
В жилището ми стана пожар. Съседът ми се е затворил.
Ела с мен. Помогни ми да разбия вратата.
Трябва да изчакаме пожарната.
Ще дойдат всеки момент. - Ще е късно!
Трябва да го спасим! Помогни ми да го спася!
По-добре да изчакаме пожарната.
Аз се връщам вътре.
Ще пострадаш! Не се прави на герой!
Помощ! Помогнете!
Идвам, Ник!
Ще потърся нещо, с което да разбия вратата.
Не мога да дишам!
Ето тук е.
Боже, Боже!
Брат ти е мъртъв!
Ти също си мъртъв!
Никой не може да ви спаси, боклуци такива.
Алехандро може.
Кой?
Кой, по...
Боже!
Това не е твоята фантазия, задник.
Чухте ли това?
Прозвуча като изстрел.
Не питах теб.
Прозвуча като изстрел.
Можете просто да се извините.
Да, ще е добро начало. - Той говореше на теб.
Говорех и на двете.
Ти май си била истинска Мис Тийн Гаднярка 2009 по онова време.
Време е да се разкаеш за миналото и да поискаш прошка.
А ти порасни.
Престани да даваш на тийнейджърската й версия власт над живота си.
Отмъщението няма да ти помогне. Само ти можеш да си помогнеш.
Боже, напомняте ми за дъщеря ми.
Навремето не бях добър баща. Ще ви измъкна от острова.
По един или друг начин.
Да вървим.
Бягайте!
Моля те, не!
Бягай оттук!
Не!
Той ни спаси. - За да се измъкнем оттук.
Чакай. Ще взема картата му.
Хайде.
Искам да изостанеш и да ни пазиш гърба.
Идвам с теб. - Не.
Ако нещата са се объркали, значи сме попаднали на засада.
Погрижи се това да не стане.
Ще ти трябва повече от пушка, за да се спасиш себе си и тъпия си брат.
Нещо такова?
Аз не бих го направил.
Ако пусна ръчката, ще гръмнем.
Върни обратно щифта.
Добре, добре.
Оръжията на пода. Веднага!
Приятелят ми горе ще убие брат ти.
А после ще убие и теб. - Не и ако не знае, че съм аз.
Вие тръгнете напред, а аз след вас.
Тръгвайте! - Добре, добре.
Добре.
Хайде, юначаго.
Мамка му.
Граната.
Ако не ни пуснеш, това няма да свърши добре за теб.
Ще свърши, като си върна брат си.
Предай гранатата.
Опа! Чакай малко.
Действай! - Добре.
Добре.
Патрик?
Откъде знаеш името ми? - Споко, пич. Аз съм.
Бракс.
Какво правиш тук? - Във Венецуела?
Какво?
Не, какво правиш в нашата фантазия? - Ти си в моята.
Бракс?
Аз съм добър човек.
Идваме на помощ. Колко души са тук?
Има дявол, свиня и клоун. И брат ми, той е азиатец.
А в паник-стаята има модели.
Вече може ли да си идем?
Частити, разочарова ме. - Все тая.
Хайде, вървете, по-живо.
Не, пусни!
Ей, дребен! Пусни!
Дай гранатата!
Хайде, пускай!
Вървете. Хайде, по-живо.
Граната!
Боже, на косъм беше.
Пич! Ти успя! - Ние успяхме!
Братле!
Така се радвам, че си жив!
Благодаря.
Ако беше хвърлил гранатата... - Ти щеше да се пожертваш.
Затова си моят герой.
Направи нещо непостижимо за мен.
Аз не бих се подценявал, Али.
Не мога да повярвам, че моделите ни заключиха отвън.
А аз, че оставих Джени да си иде.
Като се прибера, ще й кажа, че тя е моята луна и звезди.
Джей Ди?
Джей Ди!
- Прикриващ огън!
Джей Ди!
Джей Ди?
Трябва да бягаме. Веднага! - Защо се случва това?
Не можем да убием тези същества! Бягай!
Хайде!
Не!
Хотелът е наблизо. Само трябва да намерим телефон.
Да. Сякаш някой ще ни остави да влезем и да звъннем.
Виж, Деймън беше прав.
Дължа ти извинение и се извинявам.
Съжалявам, че те въвлякох. Но не вярвах, че ще се случи наистина.
Мога да го докажа.
Тя изглежда по-добре от Тупак.
Записала си го? - Цял живот мечтаех за отмъщение.
Виниш ли ме, че исках да го документирам?
Мислех те за холограма. И ето доказателството, че те спасих.
Виждаш ли?
Използвах тейзъра и водата, за да го отстраня.
Искаш награда задето не ме остави да умра?
Знам, че беше смахнато да го пожелая,
но трябва да ми повярваш. Мислех, че е игра.
Как разбра, че наистина съм аз?
Когато съпругът ти вдигна телефона, аз...
Чакай.
Не вярвам, че ще мога. - Трябва.
Какво искаш, Слоун? - Уил, не затваряй!
Помогни ми. Отвлякоха ме.
Отведоха ме на някакъв остров.
Престани да лъжеш!
Моля те, казвам ти истината.
И защо да ти вярвам?
Навярно не си длъжен.
Не и след това, което ти причиних.
Някога бяхме щастливи, Уил.
Но после...
Не знам.
Не се опитвам да се оправдая,
но усетих, че се отдалечаваш от мен и поисках да те нараня.
Цял живот съм правила това.
Наранявам хора, които не го заслужават.
И много съжалявам.
Няма извинение за начина, по който се държах с теб.
И ще те разбера, ако никога не ми простиш.
Мислиш ли, че това оправя нещата? - Изобщо.
Добре.
Какво искаш да направя?
Имам един телефон.
Обади се и кажи, че Деймън се нуждае от самолета.
Деймън? Трябва ли да знам това? - Не е каквото си мислиш.
Ще ти обясня всичко, когато се прибера.
Уил...
благодаря ти.
Хайде, Гуен, моля те, дишай. Дишай!
Моля те.
Мили Боже!
Какво правиш тук?
Получи втория си шанс.
Проработи ли? Спаси ли го? - Не.
Мисля, че това е нечия чужда фантазия. Къде са другите?
Така. Пилотът на Деймън ще дойде всеки момент.
Нещо...
Добре.
Каквото и да дойде... - Ще се справим...
заедно.
Патрик. Бракс.
Как ни открихте? - Търсим Рорк.
Ти коя си? - Нейната фантазия.
Не такава.
Къде е Джей Ди?
Не оцеля.
Трябва да се махнем от острова. - Ще взема картата.
Насам идва самолет. Хайде.
Към пристана! Бързо!
Назад!
Здравейте, приятели.
Рорк, негоднико! - Предупредих ви.
Фантазиите рядко свършват според очакваното.
Брат ми е мъртъв!
Не можах да го спася, също както г-н Съливан не можа да спаси баща си.
Хората ми ще направят всичко, за да ме защитят.
Островът им дава да вкусят от фантазиите си,
а те ми дават лоялност.
А вие към кого сте лоялен?
Те знаят ли? - Какво да знаем?
Не сме тук заради своите фантазии.
А за да участваме в чужда фантазия.
Заради Ник Тейлър.
Кой е Ник Тейлър? - Беше наш съквартирант.
Умря. Преди 6 години. - При пожар, причинен от мен.
Точно се бях нанесла в сградата.
Сложих на котлона чайник за чай...
и забравих да го изключа, когато излязох.
Фантазията ми ме върна там. Видях теб и Джей Ди.
Той искаше да проверим стаята на Ник,
но аз реших, че той е излязъл с момиче и хукнахме навън.
Ти беше там. И не направи нищо.
Теб не те видях.
Ник ми беше състудент.
Покани ме на среща.
Но аз не повярвах, че някой може да се интересува от мен.
Трябваше да се видим по-късно вечерта, но ме достраша.
Той не трябваше да си е у дома, а с мен.
Значи всички имаме нещо общо със смъртта на Ник.
Значи фантазията е за отмъщение? - Точно така.
И как свършва? - С вашата смърт.
Вашият живот за неговия, ако островът го иска.
Отмени го.
Знаете, че нямам избор.
Самолетът.
Изведи ги оттук.
Хайде!
Някой набра кураж.
Самолетът! Самолетът!
Ето го! - Ей!
Ей!
- Боже! Отиваме си вкъщи!
Кого предпазваш? - Къде са другите?
Стой!
Тя ги иска всичките.
Господи! - Какво...
Не! - Кой е този?
Не!
Хора... - Бягайте!
Бързо! - Бягайте!
По дяволите.
За минутка ще сме в безопасност.
Не че съм песимист, но...
ще си умрем тук.
Да не се предаваме. - Права е.
Всички тук работят за Рорк. - Не всички.
Джулия ме измъкна от огъня. Спаси ми живота.
Никой служител не би се намесил във фантазия.
Може да не му е асистентка, а гостенка.
Каза, че току-що е започнала. - Може да е майката на Ник.
Той все казваше колко е властна.
И очите й са като тези на Ник.
Видях я да повръща кръв.
Може това да е предсмъртното й желание. - Тогава защо те е спасила от пожара?
За да ни каже Гуен защо сме тук.
Отмъщението нe е удовлетворяващо, ако жертвите са в неведение.
Ще идем да й се извиним и ще оправим нещата.
Някой ни е довел тук, за да умрем
и вероятно иска нещо повече от извинение.
Ако не можем да спрем нея,
може би можем да спрем острова.
Има един извор с древен камък, който сбъдва фантазиите.
Водата от извора. Джей Ди беше прав. Рорк е тровил питиетата ни.
Ако унищожим извора, ще сложим край на фантазиите си?
Струва си да опитаме. - Как ще го направим?
С това.
Трябва ли да знаем още нещо? - Лабиринт е, затова стойте заедно.
И има морски змии. Затова не се паникьосвайте.
Тя "морски змии" ли каза?
Имахме водач и дори той щеше да се изгуби, но...
99% съм сигурна, че е насам.
Ослушвайте се за извора.
Звучи като капеща вода.
Целият остров звучи така.
Май го чувам.
Гуен?
Мамка му.
Изгубихме Гуен и Бракс.
Дай ми гранатата.
Аз ще намеря извора, а ти ги потърси.
Не, опасно е. Ако намериш извора, извикай ме.
Ще се ориентирам по гласа ти и ще го взривя.
Слоун?
Просто морски змии.
Мелани?
Бракс!
Ще се оправя ли?
Не биваше да идваме.
Трябва да ме спасиш, пич. Аз бих те спасил.
Правех всичко за теб.
Опитах.
Ти трябваше да умреш.
Мама и татко обичат повече мен.
Те искат да си мъртъв.
Не.
Джей Ди, не!
О, Боже! Каква жалка загубенячка!
Какво си ти? - Истинската ти.
Най-готината мацка в училището.
Не. Вече не съм такава.
Няма извинение за начина, по който се държах с теб.
И ще те разбера, ако никога не ми простиш.
Престани. Наистина го мислех.
Хората не се променят.
Просто се научават да се прикриват.
Това не е истинско.
Ти не си истинска.
Никога повече няма да бъда ти.
Мамо, ела да видиш.
Лайла, какво правиш?
Аз убих татко.
Защо?
Защото не го заслужаваш.
Не заслужаваш мен.
Не заслужаваш нищо хубаво след това, което стори.
О, Лайла.
Приятелят ми беше прав.
Ти съсипваш всичко.
Приятел?
Здравей, Гуен.
Боже, Ник! Моля те! Ужасно съжалявам.
Съжалението няма да ме върне, Гуен.
То няма да ме предпази от задушливия дим.
От това, че изгорях жив.
Знаеш ли какво е усещането?
Ти не си той.
Моля те, Ник.
Сам каза, че това няма да те върне!
Не аз го правя. - Знам кой е.
Нека тя вземе мен. Но пусни другите.
Чуваш ли, Джулия?
Коя е Джулия?
Мелани!
Патрик?
Гуен?
Добре ли си? - Чух писък.
Сега видях Ник. Фантазията не е на Джулия.
А чия? - Не е и на Патрик.
Той не може да спаси никого.
Дори себе си.
Щом видях това място, разбрах, че трябва да ви доведа тук,
където няма спасение от моята фантазия.
Твоята фантазия? - Да.
Тази, която си поисках, преди някой от вас да бе чул за Острова на фантазиите.
Когато срещнах Ник, изпитах чувството, че го познавам от години.
Пихме кафе, а след това си бъбрихме цяла вечер.
Не се тревожех, че ще кажа нещо глупаво,
не се опитвах да бъда готина.
Той ме караше да се чувствам удобно в кожата си.
Планирахме да се видим отново същата вечер.
Щеше да е първата ни истинска среща.
Исках да бъда красива за него,
затова си купих нова рокля и това колие.
Отидох на мястото на срещата ни и зачаках.
Мина час, после два, но Ник не идваше.
Помислих си: "Слоун е права. Аз съм нищожество.
Никой не би могъл да ме обича и Ник също го е разбрал.
Защо иначе би ми го причинил?"
Стоях там цяла нощ, измъчвайки се.
Когато се прибрах, прочетох за пожара
и сърцето ми бе сломено.
Бях тъй близо до сбъднатата си фантазия.
Но всички вие я превърнахте в кошмар.
Можеше да имаш каквото поискаш.
Можеше да си върнеш Ник. - Нямаше да е истинско.
Бъдещето ни бе откраднато, а вие...
вие просто си живяхте живота.
Ник заслужава справедливост.
Мелани.
Имаш предвид откачената преследвачка?
В сърцето ми има омраза, която расте ден след ден.
Ти я запали. Вината е твоя, колкото и тяхна.
Но ти ме спаси. - Беше театър.
Защо? - За да видиш колко струвам.
Животът ти на този остров зависи от мен.
Аз не бих го направила.
Нима? Мислеше, че имам нужда от теб?
Използвах те, за да се махна от острова.
Млъквай. - Не мислех, че е възможно,
но сега си още по-жалка, отколкото беше някога.
Млъкни!
Давай!
Излязла е с него само веднъж? - Чувам го.
Извора.
Ей!
Хайде!
Какво чакаш? Направи го.
Отразява фантазията й.
Не го правете, г-це Олсън.
Джулия е вашата фантазия? - Тя е моята съпруга.
Тя каза, че току-що е започнала работа. - Вярва го, да.
Желанието ми беше да си я върна
каквато беше, когато я срещнах.
А тя изглежда не ме позна.
Скоро се разболя, точно както преди.
Това се повтаря отново и отново.
Ухажването стана твърде мъчително.
Затова я лъжа. Казвам й, че е моя асистентка.
Когато Мелани си поиска фантазията,
нямах избор и се подчиних. - Можеш да я спреш.
Не. Не може.
Той е духът, а островът е неговата бутилка.
Завинаги в плен.
И ако не осигури фантазията на всеки гост, той ще изгуби любовта си.
Мислиш, че това е любов?
Да караш Джулия да умира отново и отново? Това е ад.
Тя е била твоя съпруга. Вече не е.
Дори не ти е асистентка. Тя е твоя пленница.
Трябва да я освободиш.
Не мога. - Не!
Не!
Съжалявам. Фантазията трябва да достигне естествения си завършек.
Такива са правилата.
Гостите...
умират?
Аз умирам.
Ще бъдеш добре. Много скоро.
А другите? - Ако противодействам на острова...
ще те изгубя завинаги.
Ще ме изгубиш?
Трябва да направиш нещо.
Те не са гости на острова. Те са твои гости.
Не искам това.
Но трябва да го направиш.
Мелани...
Съжалявам, че животът ти не е протекъл както си искала. Моят също.
Всеки съжалява, когато дойде време за разплата.
Аз ще платя.
Вината беше моя. Можех да спася Ник.
Пусни останалите. - Господи!
Още ли се опитваш да си като мъртвия си татко? Ти не си герой.
Това беше само фантазията ти. - Права е.
Беше фантазията му.
Всичките ми гости получават фантазия.
Ако пиеш от водата, тя се сбъдва.
Фантазията на Слоун?
Да се събере със съпруга си завинаги?
Не.
Ти да се събереш с Ник.
Такива са правилата.
Шибан Остров на фантазиите.
Назад!
Ехо?
Гуен! Добре ли си?
Хора! - Здравей.
Какво стана?
Ти ни спаси.
Къде е Патрик?
Той загина като герой.
Баща му щеше да се гордее с него.
Ще дам само една звезда!
Какво ще ни попречи да изобличим острова и да ви съдим?
Фантазиите, г-жо Мадисън, са като мечтите.
Рядко помниш подробностите,
но винаги помниш чувството, което си изпитал.
Току-що си спомних, че искам да се махна оттук.
А с вас какво ще стане, г-н Рорк?
Оставам тук...
да пазя това място
и да изживея живота си без съжаления.
Технически, участвахте във фантазията на брат си.
Островът ви дава право на една.
Искам Джей Ди да се върне. Да си иде у дома и да има свой живот.
За да се случи това, вие трябва да останете тук.
Завинаги.
Някога се държах ужасно с нея.
Сега можеш само да си простиш.
Става ли?
Извинете.
Не може да тръгнем. Бракс още го няма.
Да.
Не мисля, че ще дойде.
Джей Ди!
И сега какво?
Ще работиш за мен. Трябва ти униформа и бадж с името.
Доста необичайно име. Бракс. - По-добро е от колежанския ми прякор.
Изгубих бас и имам най-тъпата татуировка. - Каква?
ТАТУС
Добре дошъл на Острова на фантазиите, Татус.
Subtitles by sub. Trader
ОСТРОВЪТ НА ФАНТАЗИИТЕ ОТ BLUMHOUSE
Превод на субтитрите: МАЯ ИЛИЕВА