ПОСЛЕДЕН ИЗХОД 5
НИКОЛАС Д'АГОСТО
ЕМА БЕЛ
МАЙЛС ФИШЪР
КОРТНИ Б. ВАНС
АРЛЕН ЕСКАРПЕТА
ДЕЙВИД КОУТНЪР
ТОНИ ТОД и др.
Музика БРАЯН ТАЙЛЪР
Оператор БРАЯН ПИЪРСЪН
Сценарист ЕРИК ХАЙСЪР
Режисьор СТИВЪН КУЕЙЛ
Добро утро, служители на "Присейдж".
Дано сте готови за вълнуващата сбирка на фирмата.
Вземете си храна и отидете при автобуса, който скоро потегля.
Сам... Като ти казах да се погрижиш за закуската, имах предвид стари понички,
малко кафе... Това е невероятно.
Ще ти го напомня, когато ти покажа отчета си с продажби за месеца.
Вече го видях. - Сигурно... Денис видя ли го?
Още не. Но трябва да вземеш решение.
Готвач ли ще бъдеш или брокер. Казвам ти го като приятел.
Защото като началник, съм готов да те уволня.
Като приятел, оценявам съвета.
Веднага се връщам.
Моли, билетът ти е анулиран.
Кажи ми, че е грешка. - Щях да ти кажа след уикенда.
Какво да ми кажеш? - Че не...
Че не мисля, че идеята е добра. - Пътуването ли?
Брат ми се жени. Кажи ми какво става.
Да го обсъдим по-късно. - И да се правя, че не знам за това?
Да го обсъдим сега. - Не се получава, Сам.
Между нас не се получава.
Здрасти... - Ти беше Кандис, нали?
Съжалявам, но това не е ваканция, а бизнес сбирка.
Два дни ще правим само бизнес. Съжалявам.
Обичам те, но това не променя факта, че още си стажантка.
Но довечера можеш да се чупиш. - Защо?
Заради... голата сбирка.
Оливия... Да не си забравиш очилата.
Да, все ги забравям.
Приличаш много на Лиса Лоу с тях.
Предпочитам да приличам повече на... Оливия.
В неделя ще забиваме с групата. - Ще дойда.
Добро утро, Питър. Много си готин днес.
Здравей, Оливия. Спа ли вече с всички хипита в града?
Кандис, плащат ли ти за този стаж, или тате ти увеличи джобните?
За да се отървеш от мазнините, навестявай фитнеса понякога.
Има един уред, дето те масажира отзад. Ти си свикнала отзад.
Миличка, това не са мазнини.
Наричат се "цици".
Не изгледаш много добре днес. - Много си мил.
Опита ли кифличките, които гаджето ти направи? Чудни са.
В отворена рана ли бръкнах? - Махай се, Айзък.
Моли... Погледни ме.
Ако ти се говори с някого, аз съм насреща. Задръж така...
Кажи ми, че си Камерън от вторник. Кимбърли ли?
Седни до мен в автобуса днес. Да, помня те. Беше една едра мадама.
Знаеш ли какво трябва да сториш? Да й се извиниш.
За какво? - Няма значение за какво.
Просто й казваш "Извинявай, защото аз..." Мамка му.
Как върви, Стан? - Казвам се Сам, господине.
Поправи ли ме току-що?
Не. - Погледни ме. Как се казвам?
Денис. - Спри да ме гледаш.
Готови ли сме, Пийт? - Само Нейтън чакаме.
Какво не може да се рециклира, Пийт? - Времето си, господине.
Именно. Искам до минута и половина да сме потеглили.
Ще го открия тогава. - Беше време да се сетиш, Стан.
Ще бъде прекрасен ден.
Преди три седмици те назначиха като помощник-мениджър на завода,
а вече си взимаш свободен ден? - Не свободен ден, а по...
А какво? Полуидиот? - Почивка.
А, почивка... - Само следвам заповеди.
Ако не ти се нрави, можеш да... - Какво мога?
Хайде идвай, всички те чакаме. - Идвам.
Почакай, почакай... Какво щеше да кажеш?
Тук съм от 15 години. А ти какво, 4 години си зубрил в някакъв колеж?
Ако ще ми се правиш на... - Идеята не е добра, Рой.
Върви, няма проблем.
Ще го оставиш ли да му се размине? - Нямам друг избор. От профсъюза е.
Ако го уволня, ще дойдат сто като него.
Но искам това да спре, дори да ми струва живота.
При теб как е? Предложиха ли ти работата в ресторанта?
Да. - Това е страхотно.
Не... Искат да отида в централния ресторант, в Париж.
Кой знае за колко време. Шест месеца, може и година...
Просто мисля, че оставям прекалено много тук.
Но не е сигурно. - Ако все пак заминеш в Париж,
направи ми една услуга. - Каква по-точно?
Вземи Рой със себе си. - Не, благодаря.
Внимавайте къде стъпвате
Сам?
Идваш ли? - Да.
Пътят в ремонт
Тези пък за какво са? - Успокояват ме.
И ми носят късмет.
По-суеверна е от бейзболен играч. Страхотия.
Как си, малката?
Не, някаква глупава сбирка с кретените от фирмата.
Не вие, за тях говоря. Задръж да поговорим на спокойствие.
Голата глава много ви тича.
Не, почакай, бебче, влизам в кабинета си.
По дяволите.
Питър, усети ли това? - Какво?
Нещо не е наред.
Хайде, Моли!
Кандис! - Питър!
Питър!
Питър, Моли, хайде!
Какво, по дяволите?!
Не... Не!
Тичайте!
Проклятие!
Насам! Не спирай.
Ще се справиш!
Върви! Продължавай. Не гледай надолу!
Точно така, върви.
Тичайте!
Помощ! - Оливия!
Тук съм, всичко е наред.
Ще се справиш! Просто изпълзи до Моли.
Хайде, Оливия!
Хайде...
Не!
Изчакайте ни!
Внимавай, Сам!
Побързай, Питър!
Сам!
Не спирайте!
Хайде!
Не, Питър!
По дяволите.
Всички трябва да слезем! - Какви ги дрънкаш?
Мостът ще се срути. - Какво?
Всичките ще умрем. - Какво става?!
Трябва веднага да слезем от този мост!
Успокой се, Стан, просто някакъв ремонт.
Моли, ела с мен, моля те.
Отворете вратата!
Ние носим отговорност да не им се случи нещо, нали?
Тогава отивай да ги доведеш. - Разбира се...
Сам, Моли? - Питър, моля те, ела.
Всички да се успокоят. - Ще му помогна.
Моля те, недей. - Хайде де, хора.
Да се махаме. - Ако се върнете, ще поговорим.
Моли, Сам, хайде де.
Държеше ли се странно по-рано? - Не, откачи изведнъж.
Какво става? - Какво става тук, по дяволите?
По дяволите! - Слизайте от автобуса!
Хайде!
Откъде знаеше?
Това е големият въпрос.
Откъде знаеше наистина?
В показанията си казваш: "Знаех, че ще се срути. Видях го."
Това ми звучи красноречиво. - Нямах това предвид.
Имах видение...
Имал си видение значи. Пророчество.
Призраци, Голямата стъпка... Вярваш ли в тези щуротии?
Не зная.
Ще ти кажа аз в какво вярвам. Всичко си има логично обяснение.
Което значи, че има обяснение как си знаел, че мостът ще се срути.
Казах ви, просто го видях. Не знам как се случи.
Просто се случи.
Но никой друг не го е видял. - Аз просто...
Всичко стана изневиделица. - Сам имал ли е проблем с полицията?
Проявявал ли е... екстремистко поведение?
Почакайте, екстремистко поведение?
Като на терорист ли? - Днес да е говорил по телефона?
Само с гаджето си. Така де, бившето си гадже. Моли.
Но говориха лично. - Нима?
Благодаря. Разкажи ми за раздялата ви.
Разстроен ли беше? По скалата от 1 до 10.
Това е лично.
Сигурно е бил разгневен, че си го зарязала така.
Това пък какво общо има? - Опитвам се да събера парченцата,
преди да започна да редя пъзела. - Имах само предчувствие,
че ще се случи нещо лошо. Това е.
Извини ме за момент.
Франсис донесе доклада.
Силният вятър и ремонтните дейности отслабили структурата на моста.
Силният вятър? - Кажи им да си ходят.
Може да си тръгвате.
Вярвам, че ще се виждаме отново. Да кажем, че е предчувствие.
Според властите срутването на моста Норт Бей е злополучен инцидент.
Ремонтните дейности може би са отслабили структурата на моста.
Сред оцелелите са осем служители на "Присейдж пейпър",
които пътували за фирмена сбирка. Другите 17 служители са загинали.
Макар да бяха наречени "Щастливата осморка",
оцелелите са изправени пред несигурно бъдеще.
Здравейте.
Някой знае ли кога ще започне службата?
Когато Денис дойде предполагам.
Още ли си обсебен? - Не... Чухте ли новините?
Срутването е било естествено. - По-скоро свръхестествено.
Държиш ли се? Звънях ти. - Да, видях. Аз просто...
Просто бях изморен. - Е?
Обясни ли видението?
Не съм.
Не можах да го обясня. - Трябва да има обяснение.
Точно това повтаряше и ченгето.
Търсите отговор, но аз не разполагам с такъв.
Сам е прав. Няма значение защо се е случило.
Нека бъдем благодарни, че сме живи.
Наистина сме късметлии, нали?
Гледам ви и виждам роднини,
приятели... Но хората, които изгубихме на онзи мост,
бяха нещо повече от това. Хора като Дженифър Алкот,
Крис Бойлан,
Дейвид Бътлър. Може би сте работили до тях,
а може би сте работили за тях, но всички работехме заедно с тях.
Кой може да забрави усмивката на Тревър Уин?
Или Айзък Палмър. - Моето име ли каза току-що?
Какво е толкова смешно? - Така ми действат трагедиите.
Виждам мъртви хора. - Стига де...
Смъртта...
... не обича да я мамят. - Моля?
Какво пък ще значи това?
Внимавайте отсега нататък.
Благодаря за съвета... г-н Откачалник.
Какво казаха? - Било безвкусно.
Искат ли още нещо? - Не. Само сметката.
Нека го опитам.
Капризни задници. Бургундският сос е добър.
Секунда.
Може ли да вляза? - Разбира се, влизай.
Благодаря. - Мислех, че днес си на работа.
Бях първа смяна, но...
Трябваше да сторя нещо друго.
Може ли да... - Разбира се.
Благодаря.
Слушай...
Когато всичко започна да се разпада на онзи мост,
мислех единствено за теб.
Да бъдеш в безопасност.
Ти си единственото нещо, за което ме е грижа, Моли.
Ще се поправя, за каквото и да съм сгрешил.
Ти за нищо не си виновен.
Тогава какво? Какво има? - Париж.
Говорихме за това, няма да захвърля живота си ей така
и да те изоставя заради една работа. - Винаги си мечтал за това!
Животът е твърде кратък.
Трябва да преследваш онова, което обичаш.
Точно това правя.
Трябва да приемеш работата.
Замини за Париж.
Какво има? - Чувствам, че не съм готова.
Не мога да се съсредоточа след всичко, което се случи.
Сигурна ли си?
Това е последната тренировка преди шампионата
и преди завършването на колежа. - Знам...
Можеш да го направиш.
Наистина ли? - Да.
Обожаваш да си на подиума.
Добре, прав си. Треньорът ще ме убие иначе.
Вземи.
Благодаря.
Ще се справиш.
Трябва да поправят климатика, иначе ще се сварим тук.
Работят по въпроса. - Вече трябваше да са го оправили.
Хайде, твой ред е, Кандис.
Кандис, ще се справиш.
Започвай, Кандис.
Перфектна, както винаги.
Заповядай.
Добра работа, Кандис.
Добре, сега на лостовете.
Разбий ги, Кандис.
Бъде настойчива. - Точно така, Кандис.
Не спирай.
Добре, Портър, твой ред е.
Съсредоточи се.
Добре се справяш, Кандис.
Кандис! - Господи!
Повикайте линейка! Кандис!
Питър...
Дойдох, веднага щом научих.
Справяше се страхотно.
Беше накрая на упражнението и...
Защо се случи?
Няма абсолютно никаква логика. - Не знам...
Много съжалявам...
Отивай си, Сам.
Как върви?
Странно е...
... да бъдем тук.
Толкова е тихо.
Денис каза, че прехвърляли всички обаждания до централата.
Депресиращо е.
Взехте ли си премиите?
Той какво прави тук?
Трябва да се разсейва с нещо. - Така е.
Много кофти се случи с Кандис. Не е като да не се очакваше...
Какво? Гимнастиците така се чекнат, че е странно как няма повече жертви.
Когато приключиш с имейлите, деактивирай картите
на починалите служители. Написал съм ти как.
Това не е ли работа на мениджъра на завода?
Мениджърът е мъртъв.
Денис, да ти пратя ли човек? - Не, ще се справя.
О, Деби...
Такава палавница беше!
Робърт, мой човек...
По дяволите.
Талон - подарък
Много благодаря, приятел.
Какво те води насам? - Исках да се махна замалко от завода.
Рой ме подлудява.
Кой иска биричка? - Откъде ги взе?
Откраднах ги. От пикапа на Рой. Яко, а?
Имам нещо по-добро. - Супер.
Сипвайте! - Сигурен ли си, че искаш
да го пиеш с всички? - Иначе сам ще го изпия,
което е тъжно. - Така ще е много по-забавно.
Обадих ти се, разбира се. Ами в момента какво правя?
Защото наистина искам пак да излезем.
Романтична вечеря... Може би някъде извън града. Задръж.
Знаеш ли? Трябва да затварям.
Не, не, не те режа. Почакай! Кое е моето момиче, Кимбър?
Амбър, да, това казах. - Извинете.
Моля, изключете мобилните телефони
Амбър, този странен звук от твоя телефон ли е или от мо...
Много съжалявам. Сестра ми е доста бъбрива.
Разкажи ми за намаляването на стреса
и с какво ще ме уреди това.
Талонът покрива две различни физиотерапии.
Масаж ли? Да кажем, еротичен?
Това е семеен салон. Всички тук са професионалисти.
Страхотно. Предпочитам професионално обслужване. Даже го изисквам.
Просто искам да разбера дали този "професионализъм"...
... ще ме ощастливи.
Знам от какво точно се нуждаете. - Сигурен съм в това.
Последвайте ме. - С най-голямо удоволствие.
По-бавничко. Страхотен галоп имаш.
Ще те схрускам!
Задръж, малката. Трябва да се уверя, че стените са стабилни.
Ще настане шумотевица, ако ме разбираш.
Буда, трябва да намалиш ориза.
Затворете очи, отпуснете се и ни оставете да ви... обслужим.
О, да.
О, да... Имаш божествени ръце.
Започна от грешния край, малката.
Какво стана с по-младата ти версия?
Съжалявам, ще пуснеш ли субтитри? - И аз мога да ви помогна.
Най-добре да си тръгвам. - Отпусни се.
Не разбирам какво ми казваш.
Гръбнакът ти е изкривен. - Всичко е наред. Добре съм.
Дай да ти помогна. - Какво правиш?!
Малко си груба, не мислиш ли? - Дишай...
Не знам какво значи това. - Издишай...
Наздраве. - Наздраве.
Мамка му! Колата ми дойде. Трябва да тръгвам.
Тъкмо ще има повече за нас.
Чао. - До скоро.
Добре. Това е последното. За какво вдигаме тост?
За това да си намерим нова работа. Въпрос на време е да закрият отдела.
За едно ново начало.
Питър...
Просто няма логика. Тя умря, правейки нещо,
което правеше почти всеки ден през последните 15 години.
Каза, че не иска да го прави... че не е готова...
Трябваше да я спра.
Трябваше да сторя нещо... - Питър, нямаше какво да направиш.
Откъде знаеш?
Съжалявам...
Ало, агент Блок, Денис се обажда.
Питър току-що откачи. Не знам защо. Това значи ли нещо?
Казахте да се обадя, ако забележа нещо странно.
Не съм, но благодаря, Денис. Обади ми се, ако видиш нещо странно.
По-странно. - Да използваме ли кодови имена?
Край засега.
Добре, покажи ми как се е случило.
Не мисля, че ще мога. - Какво имаш предвид?
И сто пъти да пробвам, никога няма да пресъздам точно случилото се тук.
Откачена работа.
Всъщност това беше чудесно. - Още не сме приключили, дебеланко.
О, да! Страхотно.
Чакай, чакай... Тези игли стерилизирани ли са?
Не, не! Не искам да прихвана някоя болест, освен ако не съм я заслужил.
Я чакай малко... Ти ме разбра... Говориш английски!
Естествено, че те разбирам. Да не мислиш, че съм глупава?
Само се преструвам, че не разбирам. - Знаеш ли какво? Да го направим.
Два милиарда не могат да са ха-хо. Казах "Ха-хо", схвана ли?
Разбра ме, нали си китайка.
Определено е вътре. Да, влезе.
Колко игли ще ми сложиш?
Би ли ми подала телефона? Благодаря.
Никакви разговори по време на лечението.
Това не беше много любезно.
Тази игла ще подпомогне растежа на косата ти.
А сега поспи половин час и ще се почувстваш много добре.
Бъркаш ми в очите. Малко е дразнещо.
Още веднъж ти казвам, китайке, изобщо не разбирам какво говориш.
30 минути ще спиш.
Заспивай.
Пожар! Ехо?
Тук има пожар!
Има пожар! Пожар!
Мамка му!
Трябва да дойдеш с мен. - В Париж?
Да, ти самата го каза. Трябва да започнеш начисто.
Започни начисто с мен.
Колко питиета изпи? - Достатъчно.
Моли, говоря сериозно. Ти беше права.
Ако не приема работата, ще съжалявам.
Но и не искам да те изгубя. Защо трябва да избирам между двете?
По-добър съм, когато си с мен.
Няма да повярвате...
Странен инцидент. - Който вярва, да вдигне ръка.
Кой умира по време на масаж? Сериозно.
Първо беше Кандис, сега Айзък. Не може да е съвпадение.
Не е. - Къде отиваш?
Това е онзи зловещ тип. - Защо ни следиш?
Кой си ти? Беше на гробището, после в салона, а сега си тук.
Какво правиш? - Върша си работата.
Какво се случва с нас?
Кое те кара да си мислиш, че знам нещо?
Ти ни предупреди! На панихидата. Каза, че Смъртта не обича да я мамят.
Тъй като съм виждал това и преди. - Какво си виждал?
Няколко щастливи оцелели,
а после Смъртта ги връхлита един по един.
Вие променихте събитията на моста, така че реалността се набръчка,
а тази "бръчка" сте вие. - И какво? Обречени сме да умрем?!
Така ли? Тъкмо си върнахме живота. Що за шибана карма е това?
Твърдиш, че не можем да го спрем?
Трябваше да загинете на онзи мост. Не би трябвало да сте тук.
Избегнахте Смъртта, така й позволихте да вземе някой друг вместо вас
и заехте неговото място сред живите.
Всички дни и години, които му е писано да живее.
А те заеха вашето място и възстановиха баланса.
Ако убием някого, получаваме живота му?
Това ли ми казваш? - Аз не определям правилата.
Само почиствам, след като играта свърши.
Може би това, че Кандис и Айзък са мъртви...
Не е трябвало да оцелеят. А сега Тя идва за останалите от нас.
Не, не за всички ни.
Моли не умря. - Какво?
Когато получих видението... предчувствието, каквото и да беше,
аз ти помогнах да минеш, преди мостът да се срути. Ти оцеля.
Спасил си я?! Защо?
Реши, че тя заслужава да живее повече от нас ли?
Не, той нямаше предвид това. Не заслужавам подобно нещо.
Очевидно заслужаваш да живееш повече от Кандис.
Питър, успокой се. - Момчета, стига.
Нали не вярвате на това? Убиваме хора, за да оцелеем.
Списък на Смъртта, наистина ли?
Може и да не знам какво става, но не е така, както казва онзи тип.
А какво друго е тогава?
По дяволите! - Да кажем на Оливия. Хайде.
Подписах всички формуляри.
Мина доста време от първата ти консултация. Защо реши да дойдеш днес?
Случват се доста неща в живота ми и просто...
Не искам да пропусна нищо... важно. - И аз го направих по същата причина.
Да влезем вътре и да започваме. - Добре.
Да, това е първата стъпка. Повече няма да ти трябват.
Стигнахме. Заповядай.
Тези за какво са? - За най-малките пациенти.
А понякога и за по-големите. Хайде.
Какво беше това? - Отпусни се.
Изглежда по-лошо, отколкото е в действителност.
Така, сега внимателно ще позиционирам главата ти.
Искам да ми кажеш, когато стане стегнато.
Не мога да си помръдна главата. - Идеално. Точно това искаме.
Ето така. Готова си. Сега идва забавната част.
Слагам ти капки и ще почувстваш лека скованост на окото,
което е добре.
Поеми си дълбоко въздух.
Отпусни се.
Браво.
Добро момиче.
Ето. Не беше толкова зле, нали?
Изглежда добре.
Какво беше това? - Успокой се, Оливия.
Само ще въведа някои данни в...
Доти? До...
Асистентката ми е дала непълен картон. Веднага се връщам.
Почакайте! Излизате ли?
Това трябва ли да се случва?
Помогнете ми!
Къде е Оливия Касъл? - Може да е в опасност.
Не, нищо й няма. Правим тези процедури постоянно.
Помогнете ми!
Сам...
Остани с мен довечера, моля те!
Разбира се.
Пет различни системи са се развалили, за да се повреди лазерът така ефектно.
Какво искате от нас? - Да кажете какво мислите, че става.
Два смъртни случая. Добре. Това е съвпадение.
Но три? Това вече е модел.
Знам, че вие двамата не сте го извършили.
Разбрахте ли? Но мисля, че знаете нещо.
Какво е то? - Не знаем нищо.
Предположете.
Смятаме, че не е трябвало да оцелеем на онзи мост.
Какво? - А сега нещо се опитва да го поправи.
Нещо ли?
Само това ли ще кажете? - За момента да.
Ако намерите друго обяснение, уведомете ни.
Благодаря.
Отдавна ли си станал?
Не знам. Не можах да заспя. Не спирам да мисля за моста.
Сам, не си го причинявай.
Мислех си за видението...
Всички слязохме от автобуса, но земята поддаде и Кандис падна.
Тогава автобусът се преобърна...
А Айзък не слезе, а падна с него. - Накъде биеш?
Толкова неща се случиха...
Знам, че ти помогнах да минеш.
После се върнах за Оливия, но тя не успя и падна.
Значи... първа беше Кандис.
После Айзък.
След това Оливия. Умират поред.
Кой умира след Оливия?
Да го духаш
Рой, би ли се качил в контролната зала?
Рой, шефчето те вика. Загазил си.
Добре, ученико. За какво искаше да говорим?
Какво става с картата ти? - Да, нека поговорим за нея.
Отрязал си ми часовете, а с това и заплатата ми!
На всички съм отрязал часове. Намалихме продукцията с 50%.
Букмейкърът ми не работи на 50%. Тъпото ми дете не работи на 50%!
Бившата ми жена не работи на 50%, затова ще ти кажа какво ще направя.
Трябва да се дръпнем, човече! - Никъде не отивам!
Мръдни се, веднага! - Пусни ме!
Рой, добре ли си?
Викал си ме. - Здрасти.
Закриват ни. - Затварят завода?
Не завода, а само нас. Само "Продажби и администрация"
Можеш ли да повярваш? Нас? Обикновено работниците го отнасят.
Ние би трябвало да сме защитени. - Денис, имаме по-големи проблеми.
Оливия и Айзък са мъртви. - Кой е Айзък?
Айзък Палмър... От "Техническа поддръжка"...
Той не беше ли умрял вече? - Не, Денис. Слушай.
Ще се случи и на нас, ако не направим нещо по въпроса.
Разбирам. Това се нарича "вината на оцелелите".
Не. Вината не те убива. - Очевидно не си срещал сватовете ми.
Огледай се, Денис! Всеки един може да е следващият.
Би могъл да си ти! Ясно ли ти е? Никой не е в безопасност.
Какви ги говориш?
Не трябваше да оцелеем, когато мостът се срути.
И сега принципът е: "Убий или бъди убит".
Схвана ли, Денис?
Все тая. Предупредих те. Прави каквото искаш.
Добре.
Агент Блок, Денис е. Пийт беше тук току-що.
Съвсем се е побъркал. Крещеше нещо за "убий или бъди убит".
О, да. Определено прозвуча като заплаха.
Какво се е случило? - Не знам. Стана толкова бързо.
Добре ли си? - Да. Нищо ми няма.
Ти ли го уби? - Какво?!
Не... Аз само...
Той застана на пътя... - Убил си го, нали?
Видял си възможност и си отнел живота му.
Ти си го сложил на пътя! - Нищо не съм направил!
Уби ли го или не? - Питър, успокой се!
Уби ли го или не?
- Да.
Мисля, че аз го убих.
Значи ако наистина действа, вие сте си разменили местата.
Той получава твоята смърт, а ти взимаш неговите години живот.
Откъде да сме сигурни? - Мисля, че има ред на убийствата.
По реда, в който всички умряха на моста.
Тогава кой ще бъде следващият?
Кой иска пръв да ми разкаже какво се е случило тук?
Той е. - Кой какво е?
Денис... Денис е!
Не думай!
Защо спориш с мен? Няма да отидеш на работа, нали?
Моли, Айзък умря на маса за масаж.
Ако това нещо дойде за мен, няма значение къде ще съм...
Трябва да направиш нещо! - Да убия някого, за да живея ли?
Разбира се, че не. Трябва да измислим нещо друго.
Измислил съм го. Нещо ме спаси на онзи мост.
Може би не иска да умра.
Може би? - Не бива да живеем в страх, Мол.
Дали ще се случи утре или след 50 години, все тая.
Докато сме заедно, ще бъда добре.
Ела след като ми свърши смяната и ще ти направя хубава вечеря.
Дай ми това.
Направете път.
Пази се.
Щеше да стане грозно, а? - Да. Щеше.
Току-що видях приятелката ти.
Нали няма да е проблем, ако й сготвя нещичко?
Само гледай да почистиш след това. - Да, разбира се. Благодаря.
И шефе... - Да?
Ако офертата още е валидна, бих искал да я приема.
Работата е твоя.
Добре. Няма да те мъча повече.
Ето това, което очакваше.
Ще ми помогнеш да го изям, нали? - Да, разбира се.
Ако настояваш... Не настояваш...
Как си с френския език? - Ужасно.
Супер. Значи заедно ще сме ужасни.
Защо? - Приех офертата.
Какво? Сам, това е страхотно!
Толкова се гордея с теб.
Питър? - Здрасти.
Добре ли си? Изглеждаш малко... разстроен.
Да, да... Просто имах два тежки дни.
За всички ни бяха такива. - За някои бяха по-тежки.
Нещо против да вляза? - Не, разбира се. Влез.
Седни. - Благодаря.
Здравей, Питър. - Здравей, Моли.
Питър, да ти донеса ли нещо за ядене? Мога да направя спагети.
Не, няма нужда. Благодаря.
Съжалявам, помислих си, че... - Хубаво е, че си тук.
Не трябва да си сам сега. - Учуден съм, че изобщо съм тук.
Имам предвид, че съм още жив. Аз съм следващият, нали?
Първо съм аз, а после ти, нали?
Както и да е... Снощи цяла нощ бях буден.
Мислех си дали наистина ще мога да го направя.
Какво да направиш? - Да отнема нечий друг живот.
Дали мога да убия някой непознат и да разменя живота му за моя.
Мислех си за това и се убедих, че...
... бих могъл.
Затова излязох на разходка.
Не търсех нищо конкретно, но всяка минута имах тази възможност.
Като по часовник.
Можех да сграбча някого и да го завлека в някоя уличка.
Или пък да го бутна пред някоя кола.
Изглеждаше лесно.
Питър, какво си направил?
Да не си... - Не.
Не можах. Осъзнах, че не мога да убия някого, който не заслужава да умре.
Сетих се за Кандис и си помислих:
"Я чакай малко. Кандис не заслужаваше да умре."
Оливия и Денис също. Нито пък аз.
Нали? - Разбира се, че не заслужаваш.
Щом нито един от нас не заслужава да умре,
тогава защо ти заслужаваш да живееш, Моли?
Спасявай се като куче.
Бягай!
Повтарям - чуват се изстрели. Искам подкрепление на ул. Вашингтон №1026.
Скрий се някъде, върви! - Добре.
Още не съм приключил, Сам.
Къде е тя?
Къде е тя?! - Няма да ти позволя да я нараниш.
Първо ще трябва да убиеш мен. - Това не ме устройва.
Смъртта преследва и теб! - Това е лудост, Питър. Не го прави!
Само помисли за момент, става ли? Ти не си убиец.
Не искам да убия никого, Сам.
Но не искам и да умра!
Още не е дошъл редът ти.
Не се тревожи, Моли.
Не го убих.
Но и нямаше нужда, Моли, защото...
Смъртта ще свърши това вместо мен.
Това не означава, че не мога да й помогна.
Точно така.
Добре ли си? Какво става? - Питър има оръжие.
Боже мой!
Ти го уби!
Ред е на Сам.
Питър, просто си върви. Имаш живота на Блок. Вече си в безопасност.
Моля те! - Съжалявам, Моли.
Но ти току-що стана свидетел на убийството на федерален агент.
Няма да прекарам живота, който тъкмо спечелих... в затвора.
Моли, бягай! Доведи помощ!
Кучи син такъв!
За Кандис. Обичам я. - Питър...
Отиде си. Ти го уби.
Това значи ли, че получавам живота на Блок?
Да...
Явно е така.
Две седмици по-късно
Може ли аз да седна до прозореца?
Шегуваш ли се? Ще ме оставиш да седя по средата?
Два пъти по-едър съм от теб. - Не съвсем.
Добре де.
Слезте от самолета!
Това пък за какво беше? - Нямам никаква представа.
Дами и господа, ще излетим, веднага щом...
Потегляме.
Осветлението е угасено. Излитаме.
Пушенето забранено Затегнете коланите
Съжалявам за това.
Извинете... Пътниците, които слязоха от самолета по-рано...
За какво беше всичко? - Паникьосаха се и искаха да слязат.
Единият имал някакво видение. - Не!
Боже мой!
Сам...
Хванах те!
Моли, дръж се!
Не!
Радвам се, че дойде, Нейтън. С Рой не се работеше лесно.
Не... - Още не мога да повярвам, че го няма.
Да, не думай. - Предполагам, че е за добро.
Какво имаш предвид?
Компанията направи аутопсия заради застраховката.
Оказа се, че Рой е имал толкова уголемен кръвоносен съд в мозъка си,
че е щял да се пръсне. Казаха, че е можел да умре по всяко време.
По всяко време? - Животът е гаден.
ПОСЛЕДЕН ИЗХОД 5
Превод и субтитри: 0ld SCho0l и Моника Янева
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>