Защо сме тук, вместо да гледаме филм?
Ще видиш как ще се разконцентрират.
После ще трябва да ги изриеш с лопата.
Гледаш дали ще се блъснат? - Не, да ги гледам как карат.
Естествено, че го искам.
Ти си болен. - Хайде!
Идва Ник с нещата ни. - Здравей, приятел!
Здравей, скъпи! - Здрасти!
О, Боже!
Така става, дебеланко. - Мерси, приятел.
Супер.
Искате ли питие? - Това старият Джак ли е?
Не, приятелят му Джим. - Може би по-късно.
Може ли гаджето ми да използва бинокъла?
Не е точно бинокъл...
Пий колкото искаш!
Благодаря ти, наистина имах нужда.
Какво изпуснах?
Виждате ли? - Не съвсем.
Да се мръдна ли? - Ще може ли?
Разбира се. - Благодаря.
Аз мислех, че вече ги няма. - Не е вярно.
Моят каубой е до мен. - Вземете си стая.
Хей! Сложете си ги.
Не тампони! - Ник!
О, Господи!
Имат тапи в ушите.
Нищо не виждам. - Сядай, задник!
Ето го съседът.
Мръднете си краката! Благодаря.
Колко е старо това място? - Не знам.
Безопасно ли е тук? - Разбира се, нали има ограда.
Успокой се.
В памет на нашите скъпи шофьори.
Животът те изиграва и след това умираш.
Усетихте ли това? Преди малко.
Добре ли си? - Нещо ме докосна.
Нещо странно.
Да го направим! Хайде!
Не, не! Чакай! По дяволите!
Хайде! Тръгвай!
Хайде!
Изходът е там! - Движи се!
Джанет!
Движете се! Хайде!
Оттук! Бързо!
Лори, махай се!
Лори!
Какво правиш?
Добре ли си? Има ли нещо?
Това старият Джак ли е? - Не, приятелят му Джим.
Ровил си ми в нещата.
Каубой с шапка седи тук. - Извинете ме!
Ще сложи тампони в ушите на децата. - Кой?
Онази жена. - Сложете ги в ушите ви!
Не, мамо! - Откъде знаеш, че ще го направи?
Доста тампони за една жена.
Ник! Какво става?
Сядай... сядай, задник!
Сядай, задник!
Ето го съседът.
Мръднете си краката!
Благодаря!
Това е колата, която ще се блъсне. Трябва да изчезваме!
Не, не! Дадох 500 долара.
Всички ще умрем. Ще стане катастрофа.
Не си забавен. - Трябва да тръгваме!
Успокой се!
Проблем ли имаш?
Чакай!
Анди! - Стой там!
Какво правиш? - Видях всичко. Ще стане катастрофа.
Разбира се. Винаги има. - Каква катастрофа?
Ето такава!
Шегуваш ли се? Точно сега ли ще стане?
Не, сър! - Жена ми е вътре!
Успокой се!
Полудяхте ли всички?
Последен изход 4
Заповядайте! - Благодаря!
Ще стане!
Като сън ли беше или глас в съзнанието ти?
Просто го видях.
Нека го забравим! - Шегуваш ли се?
Никога няма да забравя... - Джен!
Трудно е. Всички сме изплашени.
Защо сме още живи? - На кой му пука?
Щом оцеляхме, значи ние го заслужаваме.
Ще оставиш ли монетата?
Хора, вижте!
Броят на жертвите достига 52. Поменът ще е утре вечер. На пистата.
Мисля, че трябва да отидем. - Не можем.
Поне да окажем уважение към тези хора.
Такива, които чакат някой да им каже да се махнат от пътя?
Хора, които нямат това? Хайде, Джен!
Целуни я! Изборът е твой за ези и тура, но харесвам ези.
Не e за вярване, че съм излизала с теб.
Аз не мога да повярвам, че си имала такъв късмет.
Тук сме. Нещо ни даде втори шанс.
Да бъдем благодарни и да се възползваме.
Да тръгваме!
Добре ли си? - Да.
Здравейте! Надявах се да дойдете.
Исках да ви благодаря. Вие сте герой.
Заради вас, ние сме живи.
И синовете ни са живи. - Не съм герой.
Знаехте! Как знаехте, че ще се случи?
Не съм сигурен. - Радваме се, че сте добре.
Пазете се! - Благодаря ви.
Радвам се, че сте добре. - Благодаря.
Извинете! Охрана съм.
Джордж. - Ник.
Лори. - Здравейте!
Доста страшно беше. - Исках да ви попитам...
Уби жена ми!
Исках да отида там, но...
Вие... - Съжалявам за загубата ви.
Никой не живее вечно, негър. - Няма нужда...
Не се мешай!
Време е да си вървите.
Време...
Вашето време идва.
Какво има? - Имах лош кошмар.
Просто сън е. - Сякаш беше истински.
Успокой се и се опитай да заспиш. До теб съм.
Здрасти, мамо! Късно е.
Добре. Всичко е наред.
Да, наред е. Добре.
Времето ти дойде.
Помощ!
Помогнете ми!
О, Господи!
Какво има? - Включи на седми канал.
Помниш ли онзи рижавият? Мъртъв е. - Моля?
Изчакай!
Разследването продължава.
Ник! Ела тук, Ник!
Не е ясно как е убит Дениълс.
Знае се само, че камион е влачил тялото му по улица "Резидент".
Искаш ли да чуеш нещо странно? Виждал съм тази врата.
Трябва да затварям. Ще ти се обадя. Дочуване.
Какво има? - Помниш ли онзи кошмар снощи?
Не мисля, че беше кошмар.
Беше като видение.
Имаше пламъци, кука. И онази червена врата.
А сега този човек е мъртъв.
Сякаш това беше знак как ще умре той.
Видях още една. - Видял си как друг човек ще умре?
Кой беше? - Не знам. Нищо няма смисъл.
След като напуснахме пистата, имам чувството, че има нещо в мен.
Какво ми става?
Виж! Ела!
На бас, че не можеш да удариш онзи знак с камък!
Да!
Добре. Стига! - Браво!
Глупави ли сте? Махайте се!
Елате, момчета!
Ходете да играете на игри! След един час да сте тук!
Няма защо. - Благодаря, мамо!
Съжалявам, че закъснях. Имам час с Рича.
Не й ли получи съобщението? Няма я днес.
Убит е човек на нейната улица. Влачен е с камион. Не е ли ужасно?
Да.
Няма ли някой друг да ме вземе?
Шест и десет е. Затваряме в шест. - Знам.
Ще се събираме с момичетата. От много време чакам.
Моля те! Погледни ме! - Убиваш ме.
Много ти благодаря!
Малко е стегнато.
Извинявам се. - Няма нищо.
Благодаря, че остана.
Откога си тук? - Дълго време.
Проклет стол! Казах им да го оправят около милион пъти.
Диди, може ли чаша с вода?
Как върви? - Почти свършихме.
Цветът ми харесва. Като мед е. - Мислиш ли?
Много съжалявам!
Няма да се повтори.
Няма нищо.
Здравей, мамо! - Здравейте!
Добре ли сте?
За нищо.
Престанете, момчета! Много се извинявам за това.
Ще ги изпусна от очи, когато влязат в колеж.
Може би до военната академия. - Може би. Хайде, момчета!
Влизайте в колата! Държа ви под око!
Това е жената с децата от пистата.
Загубихме много знойна майка. - Това е сериозно.
Не е ли странно, че двама от хората, които Ник спаси, са мъртви?
Странно е да слагаш тампон в ушите на детето си. Скоро щеше да умре.
Затова искахме да дойдете.
В нощта на случката, Ник имаше странен сън.
Радвам се, че отмених сбирката по голф.
Не беше сън. Бяха нещо като отделни снимки. Нямаха смисъл.
После осъзнах, че съм виждал как ще умре следващият.
Как така следващият? - Не се смей, но...
Търсихме за предчувствие, видения. Виж колко информация намерихме!
Имаше много статии за това как
хора са имали видение за бедствие. Спасили са се, после умрели.
Умрели са и какво? - Всеки, който е оцелял е умрял.
В реда както е трябвало да умре при катастрофата.
Ние оцеляхме. Ще умрем ли?
Кой е следващият? - Не помня.
Може да има изход. Някои казват, че веригата може да се скъса.
Ако се намесиш в смъртта на друг, това ще сложи край.
И, че ако не може напълно да се скъса
ще промениш реда. И рано или късно си ти.
Това са такива глупости. - Млъквай! Не е смешно!
Казвам, че гледа доста телевизия. - Знаеш как се чувствам.
Джанет, ще се оправим.
Ще го направите без мен. Обадете ми се. Трябва да тръгвам.
Джанет, не си тръгвай! - Не, Лори!
Какво и стана? Нищо и нямаше преди малко.
Видя да умира човек пред нея. - Ние също.
И всички сме уплашени. Ще умреш ли, ако се направиш на чувствителен?
Не знам. Никога не съм го пробвал. - Къде отиваш?
Ако сте прави за всичко това, искам да изживея всеки момент.
Ще направя онова, което правя най-добре.
Ще отида да спя с някоя.
Щом ще се умира. Продължавайте в този дух.
И ако засека Джанет, ще видя как е. - Благодаря.
Това мина добре. - Мислят ни за луди. Страхотно е.
Може и да сме. Може да са били съвпадения.
Как мислиш?
Надявам се.
Ник, какво видя? - Можем да го спрем.
Как? - Трябва да отидем на пистата.
Господи! Погледни само!
Тези хора! Не искам да съм тук. - Знам.
Само така мога да си припомня реда.
Ето тук е. Тук бяхме.
Якето виждаш ли го?
Момичето умира първо.
После онзи расист и жена му.
След това е жената с децата.
Да тръгваме! Не трябва да сме тук.
Не спомня кой умира после. - Няма нищо.
Не знам какво да правя. - Това е лоша идея.
Не.
Трябва да опитам.
Дано имате добра причина, за да сте влезли тук.
Трябва само да си припомня реда. - Това е откачено.
Но това може да ти помогне.
Тук са всичките камери.
Там умря механикът.
Значи той е на ред. - Така мисля.
После умират Хънт и Джанет.
След това умираш ти. След теб, Лори.
И аз.
Ако механикът бъде спасен, веригата може да прекъсне и ще сме добре.
Но, не знаем дори името му. Не знаем нищо за него.
Знаем къде работи.
"Гранд Стейт Къстъмс".
Кой е този идиот?
Какво правиш тук? - Търся теб.
Съжалявам, но мисля, че ще умреш. - Трима, които напуснаха пистата,
са мъртви. Смятаме, че вие ще сте следващ.
Сериозно? - Анди, махни хората оттук!
Без посетители. - Да вървим!
Вижте... опитвам се да се съвзема.
Да гледам как Ан умира, не е толкова забавно.
Знам как се чувстваш. Загубих жена си и дъщеря си от катастрофа.
Карах пиян.
Всеки ден се питам, защо не си отидох аз вместо тях.
Дълго време носих в себе си болка и гняв. Разбивах си спомените.
Сега живея всеки ден в името на тях.
Не искам да ви тревожа, но имам лошо предчувствие.
Всеки ден съм покрай опасни съоръжения.
Ако ми беше писано, вече щях да съм мъртъв.
Внимавай!
Мамка му! - Добре ли си, Анди?
Добре съм.
Явно не е мой ред. Пазете се!
Другият път, ако успеем да спасим... - Виждам някакви знаци.
Мисли! Кой е на ред? - Не знам.
Трябва да предупредим приятелите ви. - Как?
Кой е на ред? - Умряха едновременно. Не знам.
Концентрирай се! Някой е бил първи, дори и с една секунда.
Хънт или Джанет?
Вие намерете Джанет, аз ще намеря Хънт.
Господи, това е!
Това е! По-бързо! Спри!
Движи се! - Господи!
Не съм изморена!
Шегуваш ли се? - Свърших преди четири минути.
Играла ли си "Донки Пънч"?
Извинете, ще ми помогнете ли?
Две изпуснати повиквания.
Разбира се.
Благодаря. - Приятен ден!
Да видим какво имаме тук.
Пени? Какви са тези глупости?
Мамка му!
Супер!
Хайде, скапана кола!
Вдигни телефона! Къде си? Хайде!
Чиста изворна вода.
Тук е Хънт, знаете какво да правите! - Хънт, слушай!
Никаква вода! Стой далеч от вода!
Имате три нови съобщения.
Смешно е.
Дай пистолета! - Не!
Телефонът ми не работи.
Отводнителен канал. Включено.
По дяволите!
Идеално!
В автомивката съм. Ще ти се обадя. - Чакай!
Има ли някъде тук автомивка? - На 19-та улица.
Трябва да отидем там.
Да! Моя си!
Да се свали антената!
Кракът да се махне от спирачката! Воланът да не се пипа!
Какво има? Какво?
Какво? Вода?
Няма обхват.
Хайде!
Не! Затвори се!
Помощ!
Някой да помогне!
Вдигни телефона, Джанет!
Почти стигнахме.
Мамка му! Точка!
Ето го! - По-бързо!
Влез вътре! Тя е там.
Лори! Бързо! - Идвам.
Дръж се!
Хънт!
Какво трябва да правим? Какво ще стане с нас?
След като спасихме Джанет, ако веригата се е прекъснала.
Всички сме спасени за известно време.
И след това е мой ред. - Не можеш да се предадеш.
Всичко е наред. - Как така?
Ако сме заедно... - Примирил съм се.
Семейството ми ме чака.
Готов съм.
Свърших тук. Обезопаси спалнята после.
Не разбирам как Джордж може да бъде толкова спокоен.
Може да е бил в шок. - Не е това.
Не, беше ясно. Просто си го прие. Мисля, че се предава.
Ако той умре, аз съм следващата. Искам да стоиш на страна!
Скъпа, стига! Какво говориш?
Не искам да ти се случи нищо. Като сме заедно може да умрем и двамата.
Не ме интересува. В това сме заедно.
Виж!
Действай!
Може би никой друг няма да умре. Да кажем на Джордж.
Ехо?
Джордж?
Мислим, че като спасихме Джанет, сме скъсали веригата.
Джордж?
Господи!
Луд ли си? Преживяхме толкова много.
Защо се опитваш да се самоубиеш? - Давам на Господ това, което иска.
Цял ден се опитвам да се самоубия.
Взех една бутилка с болкоуспокояващи. Повърнах ги.
Направих дупки в колата да стърчат куки. После колата я открадват.
Чакайте!
Спасявайки Джанет, сме прекъснали веригата.
Поздравления! - За това, че успяхме!
Благодаря!
Тост! За живота! - За живота!
Имаме втори шанс. Какво ще направите?
Имам планове.
Много пътувания към Париж, плажове, Сентропе.
Благодарен съм, че имаме цял един живот пред нас.
След всичко това, няма да съжалявам за нито един ден.
Време е да почнем да вършим нещата, а не само да говорим.
Само веднъж се живее, нали? - За това става въпрос.
Ще взема сладкишите.
Успяхме. - Така е.
Здрасти! - Здрасти, скъпи!
Получи ли съобщението? - Да.
Трябва ли ни още нещо? - Не, добре сме.
Няма ли да дойдеш на кино? На 3D е. - "Лъв Лейс Дайс"?
Добре съм. Ще е някоя боза. Ще съм готов, когато се прибереш.
И след това, ще тръгнем.
Не мога да повярвам, че ще ходим. Джанет толкова ревнува.
Говорим за нея, а тя идва. Затварям. - Много поздрави!
Обичам те! - И аз те обичам! Скоро ще си дойда.
Здрасти! - Здравей!
Човек на име Джон Дол е оцелял след катастрофата на пистата.
Бил се е спасил сред тълпата.
Колко бързо можем да се видим?
Объркали сме реда. Помниш ли онзи каубой? Не е мъртъв.
Това значи, че е той на ред. Там да си в пет. Аз пътувам.
Добре ли сте, г-н Суви? - Какво ти пука?
Убил съм много като теб в Корея. - Китаец съм, сър.
Няма разлика. - Трябваш ни веднага!
Добре. - Веднага!
След малко идвам да ви вкарам във ваната.
Помощ!
Някой да помогне!
Джордж!
Къде е Лори? - Не отговаря.
Може да я видим, хайде!
Как така има още някой? Той не напусна пистата с нас.
Ако го бях помолил да се премести, щеше да умре.
Оцелял е, затова не си могъл да се самоубиеш. Негов ред е.
Значи, ако той умре, аз съм следващ?
Страхотно! - Извинете.
Много са готини. - Харесват ми.
Много са умни, някой може да пострада.
Усещам нещо. - Не губи надежда. Имаме шанс.
Да намерим Лори и Джанет. - Не говоря за това.
Нещо като дежа-ву е. Жена ми казваше...
Благодаря!
Какво ще кажеш?
Готини и функционални. Харесват ми.
Казват: "Остарявам, но още искам да купонясвам".
Купих ги заради Ник. Харесва ме в маратонки.
Отворено ли е още онова място? - Да.
Обувката ми се заклещи.
Помогни ми! Не излиза.
Изкарай я!
Не иска. - Опитвам се.
Искам да се прибирам. - Добре ли си?
Заповядайте! Забавлявайте се! - Благодаря.
Здравейте, дами! Зала 13. Втората врата в дясно.
Благодаря.
Къде тръгна?
Очаквайте скоро! Смъртта!
Сядай, задник!
Мръднете си краката!
Не се сърди.
Помниш ли, как Ник видя знаци, преди да стане нещо лошо?
Мисля, че и аз ги виждам сега.
Лори, всичко свърши.
Нищо няма са се случи. Може ли да гледаме сега?
Шегуваш ли се?
Лори!
- Млъквай бе, човек!
Нещо не е както трябва. - Млъквай!
Сериозна съм. Нещо не е наред. Случват същите неща.
Лори, тук ли си? - Ник?
Не е свършило. Джордж е мъртъв.
Джанет, трябва да напуснем. - Не.
Писна ми. Вие сте луди. - Трябва да тръгваме, хайде!
Не! Не разбирате ли? Тук трябваше да бъдем първо, не на пистата.
Писано ми е да гледам този филм.
Джанет!
Лори, хайде!
Насам! Всичко е наред.
Държа те. - Издърпай ме!
Помогни ми!
Няма да те пусна.
Държа те! - Помощ!
Не!
Нещо като дежа-ву е. Жена ми... - Внимавай!
Лори!
Сядай, задник!
Нещо не е на ред.
Хайде!
Мамка му!
Ако сме объркали реда? - Нямаше да сме тук.
Опитвам се да гледам филм, докато приятелката ми откача.
По дяволите!
Хайде!
Чао, смотаняци!
Две седмици по-късно.
Извинете! Това така ли трябва да е?
Не трябва ли да е затегнато по-добре?
Да. И се погрижи за ръката. - Просто за безопасност.
Чай. Кафе за теб.
А за мен...
Какво е това? - Капучино със сметана и карамел.
Отвратително. - Ще получа диабет само от гледката.
Какво да кажа, дами? Изглежда добре.
Да, отвратително е.
Ти си онзи човек, който спаси хората от пожара, нали?
Спаси много живота. - Улучих момента и мястото.
Понякога, само това е нужно.
Това беше много странно. - Не обиждай феновете ми!
Харесва ми това! - Благодаря. Купих го скоро.
Има едно място до Брадли. Скоро отвори.
Какво мислиш, скъпи?
Космическото момче, ще слезеш ли на земята?
Ами ако нищо не сме променили? - Какво говориш?
Какво ще стане, ако е трябвало
да бъдем тук от самото начало?
http://subs.sab.bz/ Превод и субтитри: FR1ENDS
Пудра, Редакция и Тайминг: ~ДоМаНи~